№ 207/6876/25 
№ 2-о/207/31/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2026 року м. Кам`янське
Південний районний суд міста Кам`янського у складі:
головуючого судді Юрченко І.М.
присяжних Лубенець Л.Г.
Науменко О.В. 
при секретарі Сівачук А.А.
за участю:
заявника ОСОБА_1 
представника заявника ОСОБА_2 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Південний відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Військова частина НОМЕР_1 , Міністерство оборони України про оголошення фізичної особи померлою, 

В С Т А Н О В И В

Заявник ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про оголошення фізичної особи померлою. В обґрунтування заяви заявник зазначила, що вона є дружиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 27 квітня 2024 року, № НОМЕР_2 , виданим Соборним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса), і є законним представником, як матір спільної дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження від 23 серпня 2025 року, № НОМЕР_3 , виданим Південним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). 
Батько ОСОБА_3 - ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що складено актовий запис №984 від 10.08.2013 відділом ДРАДС Київського районного управління юстиції у м. Донецьку. 
Мати ОСОБА_3 – ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , залишилась на окупованій території і наразі знаходиться в м. Алчевськ Луганської області, поштовий зв`язок відсутній, вона не володіє точною інформацією про місцезнаходження матері та її долю. 
При зверненні до суду враховано коло всіх заінтересованих осіб. ЦПК України не визначено коло осіб, які є заінтересованими у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які суд розглядає в порядку окремого провадження. 
Військовослужбовець ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_4 ), народився ІНФОРМАЦІЯ_5 в м. Ровеньки Луганської (Ворошиловградської) області, проходив військову службу в званні молодшого лейтенанта на посаді командира 3 стрілецького взводу 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_5 . ІНФОРМАЦІЯ_6 виконував бойове завдання по захисту територіальної цілісності в районі н.п. Приютне Пологівського району Запорізької області, внаслідок артилерійського обстрілу зник і не повернувся з поля бою. За фактом втрати зв`язку було призначено службове розслідування, в ході якого не встановлено факту неправомірних дій з боку ОСОБА_3 , причиною зникнення є виконання бойового завдання під час захисту територіальної цілісності України від російських окупаційних військ, а саме військовослужбовець ОСОБА_3 зник під час виконання бойових завдань при безпосередньої участі в заходах національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації проти України. Цей факт установлено в матеріалах службового розслідування та підтверджено побратимами військовослужбовцями ОСОБА_7 та ОСОБА_8 
22 листопада 2024 року заявниця звернулась до ВП 1 ДРУП № 1 ГУНП в Дніпропетровській області із заявою (про що відкрито кримінальне провадження № 12024042120000186).
З часу зникнення без вісті ОСОБА_3 пройшов майже рік.
Пошукові дії в Україні не дали результату, в полоні держави-агресора не перебуває.
Враховуючи відсутність до теперішнього часу інформації у військової частини НОМЕР_5 (а в подальшому правонаступником А 7038) про місцеперебування молодшого лейтенанта ОСОБА_3 , котрий залучався до виконання бойового завдання, зважаючи на набуття ОСОБА_3 , 1976 року народження, правового статусу особи, зниклої безвісти за особливих обставин, згідно статті 4 Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» від 12 липня 2018 року № 2505-УІІІ, зважаючи на відсутність достовірної, підтвердженої інформації про потрапляння у полон, захоплення в заручники або інтернування, відповідно до вимог Інструкції з організації обліку особового складу в системі Міністерства оборони України, затвердженої Наказом Міністерства оборони України 15 вересня 2022 року № 280, військовослужбовець ОСОБА_3 вважається з 19.11.2024 року «зниклим безвісти».
А отже, з 20.05.2022 військовослужбовець ОСОБА_3 виконував завдання з відсічі та стримування збройної агресії та перебував безпосередньо в районах бойових дій у період здійснення зазначених заходів. Зникнення безвісти сталося в зоні бойових дій під час забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони Батьківщини та територіальної цілісності, відсічі і стримування збройної агресії з боку Збройних Сил Російської Федерації, станом на ІНФОРМАЦІЯ_7 на території н.п. Приютне Пологівського району Запорізької області. Факт ведення бойових дій на цій території в листопаді 2024 року військовими формуваннями РФ та терористичного угруповання, а також факт ведення на території цього місця у вказаний період запеклих боїв, під час яких військовослужбовці, що перебували в місті дислокації постійно піддавалися масованим обстрілам, є загальновідомим та не потребує доказування.
Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, який затверджено Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ, в Україні введено воєнний стан, який триває і по теперішній час.
З 20.05.2022 року військовослужбовець ОСОБА_3 перебував у складі сил та засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації, забезпеченні їх проведення, з метою виконання службових (бойових) завдань з 05.10.2024 безпосередньо в стрілецькій роті військової частини НОМЕР_5 .
Оголошення ОСОБА_3 померлим має значення для заявниці та спільного малолітнього сина, оскільки дозволяє отримати соціальні гарантії, визначені Законом України «Про соціальний і правовий захист статус військовослужбовців та членів їх сімей», постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».
На підставі зазначеного заявниця просить оголосити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померлим під час виконання завдань за призначенням, спрямованих на забезпечення національної безпеки та оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації.
У судовому засіданні заявниця та її представник підтримали заяву у повному обсязі, посилаючись на обставини, які викладені в заяві.
У своїх письмових поясненнях представник заінтересованої особи Міністерства оборони України, зазначив, що щодо належності та допустимості доказів, на підставі яких суд може достовірно оголосити особу померлою, правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 22 травня 2024 року у справі № 337/2489/23 (провадження № 61-13752св23).
Відповідно ч. 2 ст. 46 ЦК України фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій.
У зв`язку з цим Велика Палата Верховного Суду сформувала обов`язковий висновок: «Словосполучення "від дня закінчення воєнних дій", особливо у контексті широкомасштабної збройної агресії рф проти України, потрібно розуміти як визначення строку тривалістю в шість місяців, який потрібно обраховувати передусім від дня закінчення активних бойових дій на певній території України (на місці ймовірної загибелі фізичної особи)... Строк у шість місяців потрібно відраховувати від дня закінчення активних бойових дій на місці (території) ймовірної загибелі фізичної особи».
Крім того, Верховний Суд прямо зазначив, що відраховувати ці шість місяців від дати самої події (в даному випадку від 19.11.2024), коли територія продовжує залишатися зоною активних бойових дій або окупації, є порушенням закону, оскільки до моменту деокупації об`єктивно неможливо провести пошук особи. Цей шестимісячний строк виконує функцію "запобіжника" і є часом, який надається саме для розшуку особи після того, як доступ до території відновлено.
Велика Палата Верховного Суду чітко вказала, що суди не можуть самостійно на власний розсуд визначати, де і коли закінчилися бойові дії. Джерелом офіційної інформації про територіальні та часові характеристики бойових дій є нормативно-правові акти уповноважених державних органів. Таким документом є Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, який первісно був затверджений наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року № 309, а згодом актуалізований і на даний час діє в редакції наказу Міністерства розвитку громад та територій України від 28 лютого 2025 року № 376. Згідно з цим нормативно-правовим актом, території поділяються на чіткі категорії: 1.Території можливих бойових дій; 2.Території активних бойових дій; 3. Території активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси; 4. Тимчасово окуповані Російською Федерацією території України.
Аналіз інформації з офіційного Переліку територій (Наказ № 376) дозволяє встановити беззаперечний юридичний факт щодо статусу місця зникнення ОСОБА_3 . Село Приютне адміністративно входить до складу Малинівської сільської територіальної громади Пологівського району Запорізької області. Відповідно до Переліку, село Приютне віднесене до категорії тимчасово окупованих Російською Федерацією територій України з 17 квітня 2022 року по теперішній час. Отже, станом на момент подання цієї заяви та її розгляду судом, активні бойові дії та окупація на території ймовірної загибелі ОСОБА_3 не закінчилися.
Виходячи з правової позиції Великої Палати Верховного Суду, відлік мінімального шестимісячного строку, передбаченого частиною другою статті 46 ЦК України, у цій справі ще навіть не розпочався. Він розпочнеться лише з дня виключення з переліку тимчасово окупованих територій чи територій активних бойових дій села Приютне.
До спливу законодавчо встановленого строку (який ще не почав свого перебігу) звернення заявниці з вимогою оголосити військовослужбовця померлим є категорично передчасним.
Відповідно до матеріалів службового розслідування, затверджених командиром військової частини НОМЕР_5 (акт від 19.11.2024), молодший лейтенант ОСОБА_3 , командир 1 стрілецької роти (за тимчасовим виконанням обов`язків), зник безвісти приблизно о 17:20 19 листопада 2024 року поблизу населеного пункту Приютне Пологівського району Запорізької області на позиції РОП «Країна».
Зникнення сталося внаслідок ворожого артилерійського обстрілу під час виконання бойового завдання із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації.
В акті службового розслідування прямо констатовано: "Наразі пошукові та евакуаційні дії неможливі у зв`язку з постійними обстрілами".
Жодних доказів біологічної смерті військовослужбовця, свідчень побратимів щодо факту його загибелі (а не лише зникнення під час бою), наявності тіла чи залишків тіла не існує. Відповідно до вимог законодавства, військовослужбовець визнаний таким, що пропав безвісти, та йому надано правовий статус особи, зниклої безвісти за особливих обставин.
Шестимісячний строк - це мінімально необхідний період часу, який надається суспільству, компетентним органам та родині для пошуку особи. Якщо протягом цих шести місяців після звільнення території від бойових дій пошукові команди не знаходять тіла, і немає жодних даних про перебування особи в полоні чи госпіталях, суд може застосувати стандарт "більшої вірогідності" (praesumptio mortis) та оголосити особу померлою.
Таким чином, ключова теза Великої Палати звучить так: суд може оголосити фізичну особу померлою не раніше спливу шести місяців від дня закінчення активних бойових дій на місці ймовірної загибелі фізичної особи. Окупація території, згідно з новітньою судовою практикою 2025-2026 років, не блокує цей процес назавжди, але вимагає застосування вищезгаданого стандарту оцінки вірогідності. Проте в даному випадку ключовим є те, що бойові дії на території ще не закінчилися.
Заявником не надано доказів того, що ОСОБА_3 не перебуває в полоні. Встановлення законодавцем вимоги щодо очікування завершення бойових дій на конкретній території перед оголошенням особи померлою має критично важливу легітимну мету - захист прав самого зниклого військовослужбовця. В умовах війни поширені випадки, коли особи, які зникли під час масованих обстрілів і вважалися загиблими, згодом опинялися в полоні ворога. Передчасне оголошення ОСОБА_3 померлим автоматично позбавить його статусу зниклого безвісти військовополоненого, зупинить процес його розшуку на міжнародному рівні, а також призведе до незворотних юридичних наслідків щодо його майна та сімейного стану.
Такі наслідки суперечать принципам справедливості та правової визначеності. Крім того, поспішне оголошення померлим породжує право на виплати у встановлених законом розмірах одноразової грошової допомоги (ОГД). У разі подальшого виявлення військовослужбовця живим у полоні, повернення цих коштів державі стане значним соціальним і правовим тягарем для родини. Натомість поточний статус зниклого безвісти дозволяє родині продовжувати отримувати щомісячне грошове забезпечення військовослужбовця.
З огляду на вищезазначене, вимоги заявниці щодо застосування презумпції смерті до спливу встановлених строків не ґрунтуються на законі і не підлягають задоволенню на даному етапі.
На підставі викладеного просить у задоволенні заяви ОСОБА_1 про оголошення фізичної особи померлою, а саме ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 - відмовити у повному обсязі з підстав передчасності заявлених вимог.
Представник заінтересованої особи Міністерства оборони України звернувся до суду з клопотанням про розгляд справи у його відсутність.
У своїх письмових поясненнях представник заінтересованої особи Військової частини НОМЕР_1 зазначив, що за змістом частини другої статті 46 ЦК України фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена
судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З
урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу
померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців.
Станом на день звернення з даною заявою до суду с. Приютне
Малинівської сільської територіальної громади Пологівського району Запорізьької
області (з 17.04.2022 до теперішнього часу) віднесено до тимчасово окупованої
Російською Федерацією території України, а прилеглі населенні пункти Новодарівка
та Левадне Малинівської сільської територіальної громади Пологівського району
Запорізької області віднесені до території активних бойових дій з 10.06.2023 по теперішній час, отже відлік встановленого у частині другій статті 46 ЦК України строку ще не розпочався, у зв`язку із чим звернення заявника до суду із заявою про оголошення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померлим є передчасним
та зазначена заява не підлягає задоволенню.
На підставі зазначеного просили у задоволенні заяви ОСОБА_1 про оголошення померлим ОСОБА_3 померлим – відмовити у повному обсязі.
Представник заінтересованої особи Військової частини НОМЕР_1 в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином.
Представник заінтересованої особи Південного відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в судове засідання не з`явився, звернувся до суду із заявою про розгляд справи у їх відсутність.
Заявниця - ОСОБА_1 надала заперечення на пояснення заінтересованих осіб, в яких зазначила, що у постановах від 26 квітня 2023 року у справі № 337/3725/22, від 29 березня 2023 року у справі № 753/8033/22 Верховний Суд дійшов висновків, що підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин. Доказами, що підтверджують факт смерті особи в умовах воєнного стану або на тимчасово окупованій території України, можуть бути зокрема письмові докази; речові докази, у тому числі звуко- і відеозаписи; висновки експертів; копії лікарського свідоцтва/довідки про смерть; показання свідків, що можуть підтвердити ті обставини, на які посилається заявник; довідки з військкомату або від командира військової частини (у випадку загибелі військовослужбовців); заяви до правоохоронних органів про зникнення особи, в тому числі при обставинах, що загрожували їй смертю.
Вочевидь вказаний перелік доказів не є вичерпним та може бути конкретизований у кожній справі залежно від встановлених у ній обставин.
Подібні висновки висловлені у постанові Верховного Суду від 25 жовтня 2023 року справі № 607/1612/23 (провадження № 61-6323св23).
Що стосується позиції Верховного Суду, на яку посилається представник Міністерства оборони України, слід зазначити наступне. Велика Палата Верховного Суду наголошує, що під час визначення моменту для початку відліку шестимісячного строку, встановленого реченням другим частини другої статті 46 ПК України, суд повинен враховувати соціальний контекст та засаду справедливості. Оскільки в умовах російської агресії, яка триває на території України, ситуація в країні залишається недостатньо стабільною, будь-які правові рішення повинні бути чутливими до складних життєвих обставин, у яких опинилися люди.
Відрахування шестимісячного строку з дня припинення або скасування воєнного стану чи закінчення воєнних дій, збройного конфлікту було б непропорційним обмеженням прав та інтересів значної кількості цивільних осіб, членів сімей Захисників і Захисниць України.
Велика Палата Верховного Суду наголошує на тому, що у частині другій статті 46 ПК України йдеться про воєнні дії, збройний конфлікт, а не про воєнний стан. Не можна тлумачити цей припис як такий, що його можливо застосувати стосовно оголошення особи померлою винятково після скасування воєнного стану на усій території України.
Велика Палата Верховного Суду звертає увагу, що з урахуванням конкретних обставин справи суд може розпочати відлік шестимісячного строку для оголошення особи померлою від дня настання події, яка спричинила загибель фізичної особи, у разі якщо ця подія відбулася за межами території ведення активних бойових дій, проте є наслідком воєнних дій.
Міністерство оборони України у своїх поясненнях вказує на ризики передчасного оголошення особи померлою, посилаючись на випадки, коли особи зі статусом «зниклий безвісти» згодом опинялися в полоні. Однак, нею до суду надано доказ — виписку ДП «Український національний центр розбудови миру» від 06.11.2025 №06-04/38137. Даний документ офіційно підтверджує не перебування її чоловіка, ОСОБА_3 , у полоні.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду (справа № 759/22513/24), відсутність даних про полон у поєднанні з матеріалами службового розслідування є достатньою підставою для вірогідного припущення смерті особи.
В акті розслідування від 19.11.2024, підписаному командиром в/ч НОМЕР_5 майором ОСОБА_9 , прямо встановлено причинний зв`язок між зникненням та загибеллю. Встановлено, що ОСОБА_3 під час виконання бойового завдання отримав поранення, несумісне з життям.
Констатація в акті неможливості евакуації через постійні обстріли та окупацію території не повинна ставати на заваді захисту прав родини.
Щодо неправильного застосування ст. 46 ЦК України.
Заінтересована особа стверджує, що 6-місячний строк не розпочався, бо територія с. Приютне окупована. Проте Верховний Суд наголосив: Розширювальне тлумачення закону, за якого строк ставиться у залежність від деокупації, призводить до позбавлення заявників механізму захисту їхніх прав.
За наявності відеоматеріалів або свідчень, що дозволяють припустити загибель, зволікання є невиправданим.
Також Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду розглянув касаційну скаргу у справі № 759/22513/24 про оголошення військовослужбовця померлим у зв`язку з його безвісним зникненням під час виконання бойового завдання в районі проведення активних бойових дій.
Предметом перегляду стало питання правильності застосування частини другої статті 46 Цивільного кодексу України щодо початку перебігу строку для оголошення особи померлою в умовах воєнних дій та подальшої окупації відповідної території.
Верховний Суд врахував правові висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 11 грудня 2024 року у справі № 755/11021/22, відповідно до яких шестимісячний строк відраховується від дня закінчення активних бойових дій на місці ймовірної загибелі фізичної особи. Цей строк виконує функцію запобіжника з метою уникнення передчасного оголошення особи померлою.
Разом із тим Верховний Суд зазначив, що у справі, яка переглядається, територія, на якій відбулася ймовірна загибель військовослужбовця, після завершення активних бойових дій була окупована. Велика Палата Верховного Суду не формулювала висновку для ситуації, коли територія після завершення активних бойових дій набула статусу тимчасово окупованої.
Колегія суддів дійшла висновку, що розширювальне тлумачення частини другої статті 46 Цивільного кодексу України, за якого початок перебігу строку ставиться у залежність від можливості отримання підтверджень з тимчасово окупованої території, призводить до позбавлення заявників передбаченого законом механізму захисту їхніх прав, оскільки наведена норма не пов`язує перебіг строку з такими обставинами.
З урахуванням встановлених фактичних обставин, матеріалів службового розслідування, показань свідків, відсутності даних про полон чи дезертирство, відкриття кримінальних проваджень та відсутності будь-яких відомостей про місцезнаходження військовослужбовця, Верховний Суд визнав наявність підстав для вірогідного припущення його смерті у день бойового зіткнення.
За відсутності істотних відмінностей у фактичних обставинах відсутні правові підстави для різного підходу до вирішення питання щодо оголошення зазначених військовослужбовців померлими.
Верховний Суд дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно застосував частину другу статті 46 Цивільного кодексу України та дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для оголошення військовослужбовця померлим.
Оголошення померлим її чоловіка не суперечить чинному законодавству і не порушує чиїх-небудь прав або охоронюваних законом інтересів. Міністерство оборони України було залучене заінтересованою особою як гарант виконання норм закону про справедливий, неупереджений розгляд справи по встановленню юридичного факту і яке не надало суду жодного аргументу чи доказу на спростування вимоги заявниці.
З огляду на викладене, просить суд визнати належними і допустимими подані нею докази, дослідити їх в судовому засіданні, зважити на вжиті заходи по розшуку чоловіка та сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод та інтересів заявниці та вжити заходів щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи.
Вислухавши пояснення заявниці та її представника, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до свідоцтва про шлюб від 27 квітня 2024 року № НОМЕР_2 , виданого Соборним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , є дружиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (арк.с. 17).
ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_4 ), народився ІНФОРМАЦІЯ_5 в м. Ровеньки Луганської (Ворошиловградської) області, що підтверджується копією свідоцтва про народження НОМЕР_6 (арк. с. 23), проходив військову службу в званні молодшого лейтенанта на посаді командира 3 стрілецького взводу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_5 , що підтверджується довідками про участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, та про безпосередню участь особи у виконанні бойових завдань під час ведення бойових дій (арк. с. 45, 46, 49).
Згідно витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_5 від 30 вересня 2024 року, у зв`язку із службовою необхідністю допущено до тимчасового виконання обов`язків за не вакантною посадою командира 1 стрілецької роти, молодшого сержанта ОСОБА_3 з 30 вересня 2024 року до окремого розпорядження (арк. с. 50). 
Згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, 22 листопада 2024 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 - дружина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулася до ВП 1 ДРУП № 1 ГУНП в Дніпропетровській області із заявою, в якій зазначила, що її чоловік ОСОБА_3 , військовослужбовець ВЧ НОМЕР_5 , зник безвісти під час виконання бойового завдання по захисту територіальної цілісності та суверенітету України поблизу населеного пункту Приютне Пологівського району Запорізької області, а 23 листопада 2024 року ВП 1 ДРУП № 1 ГУНП в Дніпропетровській області було внесено до ЄРДР відомості про вчинення кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 115 КК України, на підставі якої було порушено кримінальне провадження за №12024042120000186 (арк.с. 42).
Згідно зі сповіщенням сім`ї № 436 від 22 листопада 2024 року заявницю було повідомлено про те, що молодший лейтенант ОСОБА_3 , 1976 року народження, командир стрілецької роти ВЧ НОМЕР_5 під час виконання бойового завдання по захисту територіальної цілісності та суверенітету України, зник безвісти 19 листопада 2024 року в районі н.п. Приютне Пологівського району Запорізької області (арк.с. 41).
Згідно наказу командира ВЧ НОМЕР_5 від 22.11.2024 року було призначено службове розслідування за фактом зникнення безвісті молодшого лейтенанта ОСОБА_3 .
Відповідно до Акту службового розслідування складеного в ході проведення службового розслідування було встановлено, що згідно з бойовим розпорядженням командира військової частини НОМЕР_5 від 06.11.2024 № 114/КП/2459дск (Додаток 2), на виконання бойового розпорядження командира військової частини НОМЕР_5 № 1563/1232/дск від 01.11.2024 молодшого лейтенанта ОСОБА_3 , командира 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_5 було залучено до виконання завдань на бойових позиціях в БРО військової частини НОМЕР_5 , а саме на позиції РОП " ІНФОРМАЦІЯ_10 .
Зі слів бойового медика 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_5 молодшого сержанта ОСОБА_7 , молодшого сержанта ОСОБА_10 , оперативного чергового штабу військової частини НОМЕР_5 молодшого лейтенанта ОСОБА_8 , приблизно о 17.20 19.11.2024 поблизу н.п Приютне, Пологівського району, Запорізької області, на позиції РОП “КРАЇНА” внаслідок артилерійського обстрілу зник безвісти командир 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_5 молодший лейтенант ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 . Наразі пошукові та евакуаційні дії неможливі у зв`язку з постійними обстрілами. Під час виконання бойового завдання, пов`язаного із захистом Батьківщини молодший лейтенант ОСОБА_3 не чинив кримінального чи адміністративного правопорушення, не перебував у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння та не вчиняв навмисного спричинення собі тілесних ушкоджень чи самогубства, а також знаходився в засобах індивідуального захисту і додержувався необхідних заходів безпеки.
21.11.2024 ТВО командира 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_5 сержант ОСОБА_11 рапортом від 21.11.2024 № 7082 (Додаток 3) доповів, що о 17.20 19.11.2024 поблизу н.п Приютне, Пологівського району, Запорізької області, на позиції РОП “КРАЇНА” в наслідок артилерійського обстрілу зник безвісти командир 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_5 молодший лейтенант ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 . Наразі пошукові та евакуаційні дії неможливі у зв`язку з постійними обстрілами.
19.11.2024 командиром військової частини НОМЕР_5 майором ОСОБА_12 була зроблена доповідь командиру військової частини НОМЕР_1 від 19.11.2024 №1563/4569 (Додаток 4) про факт зникнення безвісти молодшого лейтенанта ОСОБА_3 .
Висновки службового розслідування:
Молодший лейтенант ОСОБА_3 за наявними документами є безвісти зниклим військовослужбовцем 19.11.2024, який під час виконання бойового завдання із забезпечення Національної безпеки та оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації на бойових позиціях поблизу н.п. Приютне, Пологівського району, Запорізької області внаслідок артилерійського обстрілу та ознак адміністративного чи кримінального правопорушення, протиправної поведінки особи (осіб) у зв`язку із зникненням безвісти молодшого лейтенанта ОСОБА_3 через невиконання чи неналежне виконанням нею (ними) обов`язків військової служби або службових обов`язків не виявлено, а вина особового складу у зникненні безвісти молодшого лейтенанта ОСОБА_3 – відсутня (арк.с. 33-38).
Згідно витягу з наказу командира ВЧ НОМЕР_5 № 649 від 19.12.2024 року, службове розслідування завершене. Молодшого лейтенанта ОСОБА_3 вважати таким, що зник безвісти 19.11.2024 під час захисту Батьківщини та територіальної цілісності України, під час безпосередньої участі у бойових діях, що пов`язано із несенням військової служби в районі ведення бойових дій та веденням бойових дій з боку окупаційних військ російської федерації в районі н.п. Приютне Пологівського району Запорізької області (ар.с.39-40).
Крім того, у відповідності до витягу з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти при особливих обставинах, ОСОБА_3 значиться зниклим безвісти у зазначеному реєстрі (арк.с. 43).
Правовідносини щодо визнання особи померлою врегульовані наступними нормами закону.
Згідно з частинами першою статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Згідно з пунктом 3 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою.
Відповідно до частини першої статті 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.
Фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців. Фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті (частини друга, третя статті 46 ЦК України).
Статтею 47 ЦК України визначено, що правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті.
Особливістю цієї категорії справ є те, що висновок суду про оголошення громадянина померлим ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи.
Особа може бути оголошена в судовому порядку померлою у разі встановлення обставин, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть цієї особи. На цьому наголошено, зокрема, у постановах Верховного Суду від 31 травня 2023 року у справі № 177/11/20, від 07 листопада 2023 року у справі № 607/159/23.
У постановах від 26 квітня 2023 року у справі № 337/3725/22, від 29 березня 2023 року у справі № 753/8033/22 Верховний Суд дійшов висновків, що підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин. Доказами, що підтверджують факт смерті особи в умовах воєнного стану або на тимчасово окупованій території України, можуть бути зокрема письмові докази; речові докази, у тому числі звуко- і відеозаписи; висновки експертів; копії лікарського свідоцтва/довідки про смерть; показання свідків, що можуть підтвердити ті обставини, на які посилається заявник; довідки з військкомату або від командира військової частини (у випадку загибелі військовослужбовців); заяви до правоохоронних органів про зникнення особи, в тому числі при обставинах, що загрожували їй смертю.
Вочевидь вказаний перелік доказів не є вичерпним та може бути конкретизований у кожній справі залежно від встановлених у ній обставин.
Подібні висновки висловлені у постанові Верховного Суду від 25 жовтня 2023 року справі № 607/1612/23 (провадження № 61-6323св23).
При зверненні із заявою про визнання ОСОБА_3 померлим заявниця зазначала, що рішення суду їй необхідне для реєстрації смерті в органах РАЦС, а також вона має намір реалізувати своє право на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю військовослужбовця.
Суд наголошує, що він не констатує смерть фізичної особи, а оголошує фізичну особу померлою у судовому порядку у разі встановлення обставин, зазначених у частині другій статті 46 ЦК України, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина.
Оголошення судом громадянина померлим усуває невизначеність у правовідносинах за участю особи, яка тривалий час є відсутньою.
Водночас частиною другою статті 20 Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» передбачено, якщо особа, зникла безвісти за особливих обставин, оголошена померлою, але її останки не знайдено, проведення розшуку не припиняється до встановлення її місцеперебування, місця поховання чи місцезнаходження останків такої особи.
За правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Під час вирішення цієї справи судом встановлено, підтверджено матеріалами службового розслідування, що згідно з бойовим розпорядженням командира військової частини НОМЕР_5 від 06.11.2024 № 114/КП/2459дск (Додаток 2), на виконання бойового розпорядження командира військової частини НОМЕР_5 № 1563/1232/дск від 01.11.2024 молодшого лейтенанта ОСОБА_3 , командира 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_5 було залучено до виконання завдань на бойових позиціях в БРО військової частини НОМЕР_5 , а саме на позиції РОП " КРАЇНА " поблизу АДРЕСА_1 .
Приблизно о 17.20 19.11.2024 поблизу н.п Приютне Пологівського району, Запорізької області, на позиції РОП “КРАЇНА” внаслідок артилерійського обстрілу зник безвісти командир 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_5 молодший лейтенант ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 .
Вказані обставини зникнення командира 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_5 молодшого лейтенанта ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 підтверджуються поясненнями бойового медика 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_5 молодшого сержанта ОСОБА_7 , молодшого сержанта ОСОБА_10 , оперативного чергового штабу військової частини НОМЕР_5 молодшого лейтенанта ОСОБА_8 .
Вказані обставини з достатньою вірогідністю підтверджують зникнення ОСОБА_3 у вказаному районі воєнних (бойових) дій поблизу н.п Приютне, Пологівського району, Запорізької області, під час виконання певних бойових завдань.
Між тим, Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 11.12.2024 року у справі № 755/11021/22 зробила висновок про те, що воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень (стаття 1 Закону України від 12 травня 2015 року № 389-VIII «Про правовий режим воєнного стану»).
За змістом статті 1 Закону України від 06 грудня 1991 року №1932-XII «Про оборону України» (станом на час виникнення правовідносин у цій справі):
- воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень;
- бойові дії - форма застосування з`єднань, військових частин, підрозділів (інших сил і засобів) Збройних Сил України, інших складових сил оборони для вирішення бойових (спеціальних) завдань в операціях або самостійно під час відсічі збройної агресії проти України або ліквідації (нейтралізації) збройного конфлікту, виконання інших завдань із застосуванням будь-яких видів зброї (озброєння);
- воєнні дії - організоване застосування сил оборони та сил безпеки для виконання завдань з оборони України;
- район воєнних (бойових) дій - визначена рішенням Головнокомандувача Збройних Сил України частина сухопутної території України, повітряного або/та водного простору, на якій впродовж певного часу ведуться або/та можуть вестися воєнні (бойові) дії.
Відповідно бойові дії є однією із форм воєнних дій. Ці категорії співвідносять як ціле (воєнні дії) та частина (бойові дії). Тому воєнні дії, які законодавець згадує у частині другій статті 46 ЦК України, не обмежуються лише бойовими діями.
Законодавець у 2018 році вніс зміни до частини другої статті 46 ЦК України, доповнивши частини другу і третю статті 46 після слів «воєнними діями» словами «збройним конфліктом».
Із пояснювальної записки до проєкту Закону про правовий статус осіб, зниклих безвісти: «Беручи до уваги триваючий збройний конфлікт на території України та його наслідки як для населення в цілому, так і для окремих осіб, найбільш доцільним є прийняття окремого закону, який визначатиме правовий статус осіб, зниклих безвісти, та забезпечуватиме правове регулювання відносин, пов`язаних з обліком цих осіб та їх розшуком, з метою максимального подолання руйнівних наслідків конфлікту».
Збройний конфлікт - це збройне зіткнення між державами (міжнародний збройний конфлікт, збройний конфлікт на державному кордоні) або між ворогуючими сторонами в межах території однієї держави, як правило, за підтримки ззовні (внутрішній збройний конфлікт) (пункт 7 частини першоїстатті 1 Закону України від 21 червня 2018 року № 2469-VIII «Про національну безпеку України»).
Потрібно наголосити на тому, що законодавець розмежовує категорії «воєнні дії», «збройний конфлікт» і «воєнний стан». Частина друга статті 46ЦК України послуговується категоріями «воєнні дії» і «збройний конфлікт», а не «воєнний стан». Тому немає підстав пов`язувати початок перебігу строків, зазначених у частині другій статті 46 ЦК України, із введенням, припиненням або скасуванням воєнного стану в Україні.
Велика Палата Верховного Суду для з`ясування змісту припису речення другого частини другої статті 46 ЦК України «з урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців» використовує телеологічний (цільовий) спосіб тлумачення норми права.
Телеологічний (цільовий) спосіб тлумачення норм права зосереджується на цілі та призначенні законодавчого припису, враховуючи права й законні інтереси суб`єктів і суспільні інтереси.
Мета досліджуваної правової норми полягає у забезпеченні балансу між правовою визначеністю та захистом прав зниклої особи. З одного боку, законодавець хоче запобігти поспішному оголошенню особи померлою, оскільки це може спричинити значні правові наслідки, як-от відкриття спадщини. З іншого - потреба у відновленні правової визначеності стає особливо актуальною у випадках зникнення в умовах активних бойових дій, коли значно зростає ризик загибелі.
Правова мета встановлення спеціальних строків полягає в тому, що визначені частиною другою статті 46 ЦК України два роки від дня закінчення воєнних дій, збройного конфлікту або шість місяців потрібні для розшуку особи та вжиття заходів для її повернення із зони воєнних дій, збройного конфлікту або з інших держав і територій. Дворічний або шестимісячний строки обумовлені тим, що в багатьох випадках під час воєнних дій, збройних конфліктів загибель або зникнення осіб відбувається в умовах невизначеності, на територіях, де тривають активні бойові дії, або в тимчасово окупованих регіонах, що ускладнює вирішення питання розшуку фізичної особи. І навіть за наявності цих строків очевидність щодо зникнення безвісти або загибелі особи може залишатися невідомою. Однак саме для розв`язання таких проблем і застосовуються юридичні фікції.
Речення друге частини другої статті 46 ЦК України не конкретизує обставини, за яких суд може застосувати скорочений шестимісячний строк замість дворічного, зазначеного у реченні першому цієї частини. Водночас суд може послатися на шестимісячний строк у разі наявності істотних підстав для припущення, що фізична особа загинула внаслідок воєнних дій, збройного конфлікту, і без обґрунтованих підстав очікувати, що з часом обставини зміняться або з`являться нові дані щодо місцезнаходження цієї особи.
Важливим під час розгляду цієї справи є історичний контекст виникнення приписів частини другої статті 46 ЦК України. Його аналіз дозволяє зрозуміти, які суспільні та правові умови стали підґрунтям для її впровадження, а також як зміни у законодавстві відбивають потреби суспільства в різні часові періоди.
Законодавець доповнив чинний ЦК України реченням другим частини другої статті 46 ЦК України задля врегулювання ситуацій, коли у суду є достатні істотні підстави вважати, що на основі доказів у конкретній справі фізична особа - з надзвичайно великою вірогідністю - є дійсно померлою (загиблою), і що впродовж двох років, зазначених у частині першій цієї статті, про особу не буде додаткових відомостей як про живу.
Частину другу статті 46 ЦК України потрібно тлумачити з урахуванням динамічного характеру суспільних відносин, які в умовах воєнних дій, збройних конфліктів зазнають швидких і непередбачуваних змін. Це вимагає оперативного реагування з боку суду для забезпечення ефективної охорони прав і законних інтересів осіб, у яких у зв`язку з вірогідною смертю зниклої особи виникають певні цивільні права та правомірні інтереси. Стислість строків вирішення такої категорії справ та ухвалення судових рішень у досліджуваній категорії справ стає особливо важливою в умовах, коли йдеться про встановлення правового статусу осіб, які зникли безвісти під час воєнних дій, збройного конфлікту, оскільки затримки в правовому реагуванні можуть призвести до погіршення ситуації для постраждалих осіб, їхніх родин і суспільства загалом.
Тож тлумачення згаданої правової норми має сприяти швидкому відновленню стану правової визначеності та забезпеченню справедливості.
Велика Палата Верховного Суду зауважує, що словосполучення «від дня закінчення воєнних дій», особливо у контексті широкомасштабної збройної агресії рф проти України, потрібно розуміти як визначення строку тривалістю в шість місяців, який потрібно обраховувати передусім від дня закінчення активних бойових дій на певній території України.
Визначення шести місяців як мінімально потрібного строку відображає необхідність обґрунтованого періоду для пошуку зниклої особи, враховуючи особливі обставини зникнення, зокрема під час активних бойових дій. Встановлення такого строку дозволяє зменшити ймовірність того, що особа, яка може бути ще живою, буде передчасно визнана померлою.
Швидкоплинні зміни суспільних відносин та життєвих обставин, зокрема на території активних бойових дій, впливають на можливість встановлення фактичного місця перебування зниклої особи. Тому, застосовуючи телеологічний підхід до тлумачення досліджуваної норми права, можна зробити висновок, що строк у шість місяців потрібно відраховувати від дня закінчення активних бойових дій на місці (території) ймовірної загибелі фізичної особи. Це забезпечує більш обґрунтований підхід до визначення моменту, коли зникнення фізичної особи (з надзвичайно високим ступенем вірогідності) можна вважати остаточним і невідворотним, що відповідає меті законодавчого регулювання - забезпеченню справедливості та правової визначеності для всіх зацікавлених сторін у таких суспільних відносинах.
Оголошення фізичної особи померлою пов`язується з виникненням у її родичів та інших заінтересованих осіб прав і законних інтересів, як-от: право на спадкування майна, отримання соціальних виплат, призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника, припинення шлюбу, припинення зобов`язань, пов`язаних із такою особою, або інші матеріальні чи нематеріальні інтереси, пов`язані зі смертю цієї особи, тощо. Зазначене рішення також має важливе значення для правового статусу членів сім`ї, їх соціального забезпечення та можливості розпоряджатися майном особи, яка була оголошена померлою. Це оголошення має наслідки й для договірних зобов`язань, кредитних відносин і будь-яких інших правочинів, у яких брала участь особа, оскільки це може вплинути на вимоги кредиторів та інші правовідносини, пов`язані із зобов`язаннями.
Тому суд, зважаючи на конкретні обставини справи, повинен застосовувати норми права, які сприяють досягненню справедливого та передбачуваного результату. Правило про мінімальний шестимісячний строк дозволяє використовувати правові приписи до специфічних умов з огляду на активні бойові дії, соціальний контекст і правову невизначеність, яка виникає внаслідок збройної агресії рф.
Конкретні воєнні дії мають територіальну і часову характеристики. Джерелом офіційної інформації про ці характеристики є Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затверджений наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28 лютого 2025 року № 376 (далі - Наказ № 376).
У цьому Наказі № 376 зазначені: І. Території, на яких ведуться (велися) бойові дії, до яких входять: 1. Території можливих бойових дій, 2. Території активних бойових дій, 3. Території активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси; ІІ. Тимчасово окуповані Російською Федерацією території України. До того ж цей Наказ містить інформацію про дату початку та завершення бойових дій на відповідній території.
Отже, суди можуть використовувати дані, зокрема з Наказу № 376, для визначення часових характеристик ведення воєнних дій на конкретній території України.
Велика Палата Верховного Суду наголошує на тому, що обрахування шестимісячного строку, зазначеного у реченні другому частини другої статті 46 ЦК України, від дня припинення або скасування воєнного стану в Україні загалом або закінчення воєнних дій, збройного конфлікту на усій її території суперечило б принципу правовладдя (верховенства права) та його складовій - правовій визначеності.
Шестимісячний строк, який у цьому випадку обраховується з дня закінчення активних бойових дій, виконує функцію своєрідного запобіжника, спрямованого на захист прав та інтересів фізичної особи, яка може перебувати в невідомому місці або тимчасово не мати змоги вийти на зв`язок з різних причин, пов`язаних з обставинами воєнних дій, збройного конфлікту. Така правова гарантія запобігає передчасному оголошенню особи померлою, враховуючи, що в умовах війни можуть бути численні фактори, які заважають встановленню фактичного місця перебування людини. Цей строк забезпечує можливість з`ясування додаткових обставин або отримання нової інформації про зниклу особу, що сприяє уникненню помилкових судових рішень, які могли б призвести до негативних правових наслідків для самої особи, її родичів і суспільства загалом.
Судом встановлено, що згідно з Наказом № 376, с. Приютне Малинівської сільської територіальної громади Пологівського району Запорізької області було віднесено до тимчасово окупованої Російською Федерацією території України з 17.04.2022 до теперішнього часу.
Разом з цим ОСОБА_3 зник безвісти не в самому н.п. Приютне, яке окуповане з 17 квітня 2022 року, а поблизу нього. Зникнути безвісти на території н.п. Приютне ОСОБА_3 було неможливо, так як вказана подія мала місце 19 листопада 2024 року, а на той час н.п. Приютне було вже повністю окуповане (згідно Наказу № 376 з 17 квітня 2022 року і по теперішній час). В акті службового розслідування зазначено, що ОСОБА_3 було залучено до виконання завдань на бойових позиціях в БРО військової частини НОМЕР_5 , а саме РОП « ІНФОРМАЦІЯ_10 », що знаходиться поблизу н.п. Новодарівка Пологівського району Запорізької області (арк.с.34). Згідно Наказу № 376, населенний пункт Новодарівка Малинівської сільської територіальної громади Пологівського району Запорізької області з 17квітня 2022 року по 09 червня 2023 року був тимчасово окупованою територією, а з 10 червня 2023 року по теперішній час населенний пункт Новодарівка віднесений до території активних бойових дій. Отже ОСОБА_3 зник безвісти 19 листопада 2024 року на території між н.п. Новодарівка на н.п. Приютне, на якій ведуться активні бойові дії до теперішнього часу, що також підтверджується схемою місця зникнення безвісти (ар.с.32). 
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 11 грудня 2024 року у справі №755/11021/22 (провадження №14-94цс24) зауважує, що словосполучення «від дня закінчення воєнних дій», особливо у контексті широкомасштабної збройної агресії рф проти України, потрібно розуміти як визначення строку тривалістю в шість місяців, який потрібно обраховувати передусім від дня закінчення активних бойових дій на певній території України.
Таким чином, оскільки станом на день звернення з даною заявою до суду, а також на час ухвалення рішення с. Приютне Малинівської сільської територіальної громади Пологівського району Запорізької області (з 17.04.2022 до теперішнього часу) віднесено до тимчасово окупованої Російською Федерацією території України, а населений пункт Новодарівка Малинівської сільської територіальної громади Пологівського району Запорізької області, де були розташовані бойові позиції БРО військової частини НОМЕР_5 віднесений до території активних бойових дій з 10.06.2023 по теперішній час, суд приходить до висновку, що відлік встановленого у частині другій статті 46 ЦК України строку ще не розпочався, внаслідок тривання активних бойових дій на території, де зник ОСОБА_3 .
За таких обставин, суд приходить до переконання про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 , оскільки в даному випадку не можливо відраховувати шестимісячний строк, передбачений частиною другою статті 46 ЦК України, від дати ймовірної загибелі фізичної особи на території ведення активних бойових дій, оскільки внаслідок триваючих активних бойових дій ситуація на певній території може бути невизначеною та непередбачуваною. Зокрема, зв`язок із особою може перерватися з різних причин. В умовах воєнних дій, збройного конфлікту часто бракує достовірної інформації, що унеможливлює навіть гіпотетичне визначення дати ймовірної загибелі, а відтак і об`єктивне обчислення строків для оголошення особи померлою.
Також суд не може взяти до уваги надану заявницею відповідь ДП «Український національний центр розбудови миру» (яке виконує функції Національного інформаційного бюро — НІБ) про те, що ОСОБА_3 «не перебуває у полоні», так як насправді ця відповідь означає лише те, що в офіційних реєстрах України на цей момент немає підтверджених даних від Міжнародного Комітету Червоного Хреста (МКЧХ) або країни-агресора. Зазначене трапляється у наступних випадках: 
- відсутність підтвердження від РФ, так як Росія часто не подає списки полонених або подає їх із великою затримкою. Поки РФ офіційно не визнає людину полоненою через МКЧХ, у реєстрах НІБ вона може значитися як «зникла безвісти за особливих обставин» або інформація про неї може бути взагалі відсутня; 
-затримка в обміні даними: навіть якщо побратими бачили момент потрапляння в полон або є відео в російських пабліках, для НІБ це є «непідтвердженою інформацією». Офіційний статус «полонений» надається лише після верифікації через міжнародні канали; 
-помилки в обліку: бувають випадки, коли дані про особу внесені з помилками в прізвищі чи даті народження, через що автоматичний пошук у базі видає негативний результат.
З урахуванням встановлених у судовому засіданні обставин, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 .
На підставі викладено, керуючись ст. 46 ЦК України, ст. ст.10, 11,76,89, 263-265, 293-294, 305-308 ЦПК України суд,
У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , заінтересовані особи: Південний відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м. Кам`янське, вул. Ялтинська, буд. 2, Військова частина НОМЕР_1 , знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, с. Софіївка, Міністерство оборони України, знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 про оголошення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 померлим під час виконання завдань за призначенням, спрямованих на забезпечення національної безпеки та оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації, - відмовити. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 3 квітня 2026 року. 

Суддя Юрченко І.М.

Присяжні Науменко О.В.

Лубенець Л.Г.