ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/407/26 Справа № 243/2959/23 	  	Суддя у 1-й інстанції -  ОСОБА_1  Суддя у 2-й інстанції -                 ОСОБА_2 	

ВИРОК 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2026 року м. Кривий Ріг

колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

судді-доповідача: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю
секретаря: ОСОБА_5 
обвинуваченого: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 (в режимі 
відеоконфернції з ДУ «Дніпровська установа 
виконання покарань № 4)
захисника: ОСОБА_8 
захисника: ОСОБА_9 
прокурора: ОСОБА_10 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені Дніпровського апеляційного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, в режимі відеоконференції, апеляційні скарги прокурора Слов`янської окружної прокуратури Донецької області ОСОБА_11 та захисника ОСОБА_8 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 06 травня 2025 року у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.12 ч.2 ст. 115 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:
Обставини встановлені судом першої інстанції:
Вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 06 травня 2025 року
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП:  НОМЕР_1 , уродженця м.Слов`янська Донецької області, громадянина України, з середньою освітою, пенсіонера, раніше не судимого, яка зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , 
визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого за п.12 ч.2 ст. 115 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 11 років.
Вирішено питання по цивільних позовах, судових витратах та речових доказах.
Цим же вироком обвинуваченого:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , уродженця м.Слов`янська Донецької області, громадянина України, з середньою освітою, пенсіонера, раніше не судимого, яка зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , та мешкає за адресою: АДРЕСА_3 ,
визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого за п.12 ч.2 ст. 115 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 11 років.
Вирішено питання по цивільних позовах, судових витратах та речових доказах.
Вироком суду встановлено, що 16 квітня 2023 приблизно з 17 години 00 хвилин раніше знайомі ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , знаходились поруч з будинком АДРЕСА_4 , де втрьох на лавочці, а потім в альтанці, на подвір`ї зазначеного будинку розпивали спиртні напої. 
Під час спільного вживання алкогольних напоїв 16.04.2023 приблизно о 20-00 годині у вищезазначеному місці між ОСОБА_7 та ОСОБА_6 з одного боку та ОСОБА_12 з іншого, які знаходились в стані алкогольного сп`яніння, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин виник словесний конфлікт, в ході якого ОСОБА_7 , діючи сумісно і узгоджено групою осіб з ОСОБА_6 , з метою умисного протиправного позбавлення життя ОСОБА_12 , розуміючи, що в результаті їх злочинних дій може наступити смерть останнього, бажаючи настання таких наслідків, наніс удар кулаком правої руки в область голови ОСОБА_12 . Від нанесеного удару ОСОБА_12 впав на коліна.
Після цього ОСОБА_7 , продовжуючи свій єдиний протиправний злочинний умисел, спрямований на заподіяння смерті ОСОБА_12 , взявши в руку цеглу, яка знаходилась на землі та підійшовши до нього, наніс нею не менше 2 ударів в особливо важливий життєвий орган - потиличну частину голови та передпліччя, від чого ОСОБА_12 впав на землю.
Після чого ОСОБА_6 , перебуваючи у вищевказаному місці у вищевказаний час, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, доводячи до кінця свій єдиний з ОСОБА_7 протиправний умисел, спрямований на позбавлення життя ОСОБА_12 , підійшов до останнього, який лежав на ґрунті, та наніс кулаками рук не менше 10 ударів в область голови потерпілого. Діючи далі, ОСОБА_6 підняв з землі цеглу, якою, з метою доведення спільного злочинного умислу, спрямованого на заподіяння смерті ОСОБА_12 , тобто умисного вбивства, наніс не менше 3 ударів, точна кількість яких не встановлена, в життєво-важливі органи - по голові та ділянці лівого плеча потерпілого ОСОБА_12 .
Таким чином, спільними протиправними діями ОСОБА_7 та ОСОБА_6 потерпілому ОСОБА_12 спричинено наступні тілесні ушкодження: множинні забійні рани волосистої частини голови, обличчя - 15 шт., множинні синці обличчя, обох кистей, вдавлений перелом луски лівої скроневої кістки, множинні переломи кісток обличчя, вдавлені переломи лобної кістки зліва, лівої виличної кістки, відкритий перелом кісток носу, крововиливи під оболонки головного мозку.
Від отриманих тілесних ушкоджень потерпілий ОСОБА_12 помер на місці вчинення злочину 16.04.2023, а його смерть настала від тупої травми голови з вдавленим переломом луски лівої скроневої кістки, множинних переломів кісток обличчя, крововиливів під оболонки головного мозку, яка ускладнилась набряком речовини головного мозку.
Вимоги та узагальнені доводи апеляційної скарги особи, яка її подала:
З таким судовим рішенням не погодився прокурор та оскаржив в апеляційному порядку. В апеляційні скарзі просить вирок суду першої інстанції в частині призначення покарання скасувати та ухвалити в цій частині новий вирок яким ОСОБА_6 та ОСОБА_7 призначити покарання за п.12 ч.2 ст. 115 КК України у виді 15 років позбавлення волі.
В іншій частині вирок суду залишити без змін.
В апеляційній скарзі прокурор не оспорюючи обставин вчинення кримінального правопорушення, кваліфікацію дій обвинувачених, вважає вирок суду незаконним та таким, що підлягає скасуванню через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного судом покарання тяжкості вчення кримінального правопорушення та особі обвинувачених внаслідок м`якості. 
Зазначає, що судом не надано належної оцінки характеру, обставинам вчиненого діяння особі обвинувачених, які під час вчинення кримінального правопорушення перебували в стані алкогольного сп`яніння, нанесли потерпілому не менше 15 ударів у тому числі фрагментами цегли, по особливо важливому органу – голові, що призвело до смерті потерпілого.
Крім того потерпілі протягом всього судового розгляду наполягали на призначені обвинуваченим найвищої міри покарання в рамках санкції – довічне позбавлення волі. 

В своїй апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 просить вирок суду першої інстанції скасувати, а справу призначити до нового судового розгляду в суді першої інстанції.
В обґрунтування своїх вимог зазначає, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права щодо оголошення вироку, а саме змінивши дату та час оголошення вироку судом не повідомлено про це учасників кримінального провадження та не вручено останнім оскаржуваний вирок в день його оголошення. 
Зазначає, що у висновку експерта вказано «про невідповідність в кількості нанесених ударів» не надавши обґрунтування зазначеному твердженню.
Сторона захисту наголошує, що протокол слідчого експерименту не є належним та допустимим доказом, оскільки дана слідча дія проведена з порушенням вимог чинного законодавства, а саме: на стадії досудового розслідування та проведення слідчого експерименту інтереси підозрюваних представляв один захисник, що порушує право останніх на захист, оскільки покази останніх різнились, захист прав та законних інтересів підозрюваних не міг здійснювати один захисник.
Крім того твердження суду, що обвинувачений ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення « умисно» не підтверджується матеріалами справи, оскільки згідно пояснень останнього після виявлення потерпілого біля альтанки ОСОБА_6 почав надавати потерпілому першу медичну допомогу, а його дружина в цей час викликала швидку.

Позиція учасників судового провадження.
Прокурор в судовому засіданні підтримав свою апеляційну скаргу та просив її задовольнити з підстав та мотивів викладених в ній, проти задоволення апеляційної скарги захисника заперечував.
Захисник ОСОБА_8 підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити, проти апеляційної скарги прокурора заперечував.
Обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , а також захисник ОСОБА_9 підтримали апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 та заперечували проти апеляційної скарги прокурора. 
Потерпілі належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду до зали судового засідання не з`явились та своєчасно не під`єднались в режимі відеоконференції. Клопотань про відкладення розгляду апеляційної скарги до суду не надходило. 

Висновки суду:
Заслухавши суддю-доповідача, думку учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного висновку.
Згідно з вимогами ст. 404 КПК України вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.
З огляду на ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.
Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Суд у своєму рішенні повинен навести належні, достатні мотиви й підстави для його ухвалення.
Колегія судів зазначає, що вказаних вимог закону при винесені обвинувального вироку судом першої інстанції дотримано в повному обсязі. 
В оскаржуваному вироку суд першої інстанції навів всі встановлені обставини, які, відповідно до ст. 91 КПК України, підлягають доказуванню, а також виклав оцінку та аналіз досліджених в судовому засіданні доказів з зазначенням підстав, з яких приймає одні докази та відкидає інші.
Викладені у вироку суду висновки про наявність в діях ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ознак кримінального правопорушення, передбаченого п. 12 ч.2 ст. 115 КК України, ґрунтуються на сукупності зібраних по справі доказах, досліджених судом 1-ї інстанції під час судового розгляду справи, та є взаємоузгодженими між собою і відповідають фактичним обставинам справи. Належність та допустимість доказів у кримінальному провадженні, а також правильність кваліфікації судом 1-ї інстанції дій обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 за п. 12 ч.2 ст. 115 КК України у колегії суддів не викликає.
Колегія суддів вказує, що дії ОСОБА_6 та ОСОБА_7 за п. 12 ч.2 ст. 115 КК України оцінюються, як умисне вбивство вчинене за попередньою змовою групою осіб кваліфіковані правильно, а вина останніх у вчиненні даного кримінального правопорушення судом доведена.
Згідно зі ст. 3 Конституції України, є найвищою соціальною цінністю. Кожна людина має невід’ ємне право на життя і ніхто не може свавільно позбавити людину життя. Тому охорона життя людини - найважливіше завдання кримінального права України. Серед злочинів проти особи вбивство становить особливу небезпеку. Це найтяжчий злочин проти життя людини, тому рішуча боротьба з убивствами є важливим завданням правоохоронних органів.
Об`єктивна сторона вбивства характеризується: 1) діянням у вигляді посягання на життя іншої людини; 2) наслідком у вигляді смерті людини; 3) причинним зв`язком між вказаними діянням та наслідком.
Суб`єктивна сторона ст. 115 КК України характеризується виною у формі умислу — прямого або непрямого. Особа усвідомлює небезпеку своїх дій, передбачає смерть і або бажає її настання (прямий умисел), або свідомо припускає її настання (непрямий умисел). Мотив і мета є обов`язковими для кваліфікуючих ознак .
Відповідно до матеріалів кримінального провадження, суд першої інстанції, ретельно перевіривши зібрані під час досудового розслідування та надані прокурором докази, на підставі яких ОСОБА_6 та ОСОБА_7 було пред`явлено обвинувачення за п.12 ч. 2 ст. 115 КК України, навів детальний аналіз усіх досліджених доказів і дав належну оцінку кожному з них та їх сукупності у взаємозв`язку. 
Суд апеляційної інстанції встановив, що суд першої інстанції, дослідив показання обвинуваченого ОСОБА_6 , який свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні не визнав та зазначив, що 16 квітня 2023 року він разом із ОСОБА_13 та ОСОБА_7 вживав алкогольні напої. Під час спілкування між останніми виник конфлікт, який переріс у сутичку. ОСОБА_6 повідомив, що ОСОБА_13 першим наніс удари ОСОБА_7 , куди саме припали удари, повідомити не може, оскільки було темно. Зазначив, що намагався залагодити конфлікт, але від удару ОСОБА_13 був відкинутий назад. Вказав, що коли він із дружиною пішов із місця події, ОСОБА_13 був живий та погрожував повернутися не один. Коли були вдома? дружина сказала, що хтось лежить під балконом. Вийшли й побачили, що це ОСОБА_13 , який вже не подавав звуків. Дружина викликала поліцію. Вважає, що ОСОБА_13 вбили невідомі та наголошує, що ОСОБА_7 не міг його вбити оскільки ОСОБА_13 був значно більшим і молодшим за нього.
Суд розцінив вказані свідчення, як спосіб захисту, адже повідомлені ним фактичні дані про обставини вбивства ОСОБА_12 , спростовуються іншими доказами наявними в матеріалах кримінального провадження, які відповідають фактичним обставинам справи, є послідовними, логічними та які були досліджені та оцінені безпосередньо в судовому засіданні відповідно до вимог ст.ст. 87, 91, 94 КПК України.
Допитаний в судовому зсідання ОСОБА_7 свою вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні, передбаченому п.12 ч.2 ст.115 КК України, не визнав та пояснив, що це було ненавмисно та він не вбивав ОСОБА_12 .. Зазначив, що вони разом з ОСОБА_12 та ОСОБА_6 вживали спиртні напої та в результаті спілкування у них виникла сутичка. В ході якої ОСОБА_12 перший наніс йому удар, коли ОСОБА_6 намагався їх розтягнути ОСОБА_12 відштовхнув його в результаті подружжя образилось і пішли додому . Після слів ОСОБА_14 : «Завтра отримаєте повною мірою», він також пішов додому. Коли він пішов ОСОБА_12 сидів на лавці.
Вказані пояснення судом розцінено, як спосіб захисту, адже повідомлені ним фактичні данні про обставини, що мали місце ввечері в альтанці 16.03.2023 року спростовуються іншими дослідженими судом доказами. 
Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_15 та ОСОБА_16 та ОСОБА_17 не були свідками події. Особу потерпілого характеризують позитивно.
Свідок ОСОБА_18 суду пояснила, що 16.04.2023 року під час розпивання спиртних напоїв між ОСОБА_7 та ОСОБА_12 виникла бійка. Вони з ОСОБА_6 їх розборонили. ОСОБА_12 , і ОСОБА_7 обидва стояли на ногах і словесно ображали один одного, після чого вона запропонувала чоловікові піти додому. За 20 хвилин, близько 20-30 год. вона вийшла на балкон покурити і побачила, що хтось лежить, було тихо. Вона запропонувала чоловікові піти подивитися хто там лежить і вони вийшли, побачили, що лежить ОСОБА_12 . Вона викликала поліцію і вони біля під`їзду чекали на поліцію.
Свої висновки про винуватість обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України суд першої інстанції обґрунтував доказами, якими є:
протокол огляду місця події від 17.04.2023 та фототаблиці до нього згідно якого слідчим оглянуто відкриту ділянку місцевості за адресою: м.Слов`янськ, вул.Богдана Ступки, біля буд.11. В ході огляду виявлено альтанку, біля якої на землі виявлено труп ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з численними рубаними ранами голови, переломом кісток носа та саднами. Труп ОСОБА_12 спрямований для подальшого огляду до Слов`янського відділення СМЕ. Також в результаті огляду вказаної ділянки було виявлено та вилучено речові докази;
рапорт згідно якого на лінію 102 від 16.04.2023 о 20-52 год. надійшло анонімне звернення про виявлення біля паркану по вул.Богдана Ступки, 11 у м.Слов`янську маловідомого чоловіка ОСОБА_19 без ознак життя. Окрім того, 16.04.2023 о 22-47 надійшло звернення на лінію 102 від лікаря екстреної медичної допомоги, який повідомив, що виїжджав на виклик – вул.Богдана Ступки, м.Слов`янськ, де приблизно о 21-40 год. на вулиці вбили чоловіка віком 55-60 років, констатована біологічна смерть;
акт про застосування службової собаки від 16.04.2023 та схеми по сліду від трупа між будинками № 9 та 11 по вул.Богдана Ступки службовий собака спрямував у напрямку буд. АДРЕСА_4 . Дійшовши до буд.11 по вул.Богдана Ступки, службовий собака зайшов до під`їзду будинку та закінчив свою роботу, продемонструвавши ймовірний маршрут руху правопорушника;
протокол обшуку від 17.04.2023, згідно якого у ОСОБА_18 за адресою: АДРЕСА_1 в ході слідчої дії було виявлено та вилучено халат м`який коричневого кольору зі слідами бурого кольору, мобільний телефон марки “Redmi” в корпусі фіолетового кольору;
протокол затримання від 17.04.2023 на підставі ст.208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення було затримано ОСОБА_7 , в ході затримання було виявлено та вилучено мобільний телефон “Tecno”, кофту сірого кольору, футболку сірого кольору, спортивні штани сірого кольору, на яких мається нашарування речовини бурого кольору. Ухвалою слідчого судді від 18.04.2023 відносно ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою;
протоколу проведення слідчого експерименту від 17.04.2023, проведеного за участю ОСОБА_7 у присутності захисника ОСОБА_20 , та відеозапису цієї слідчої дії, дослідженого судом, ОСОБА_7 на місці показав та розповів про обставини вчинення кримінального правопорушення;
протоколу затримання від 17.04.2023 на підставі ст.208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення 17.04.2023 о 10-10 год. було затримано ОСОБА_6 , в ході затримання було виявлено та вилучено мобільний телефон “Nokia”, кофту темно-сірого кольору з плямами бурого кольору, спортивні штани чорного кольору з плямами бурого кольору, капці темно-коричневого кольору з підошвою сірого кольору. Ухвалою слідчого судді від 18.04.2023 відносно ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою;
протоколу проведення слідчого експерименту від 17.04.2023, проведеного за участю ОСОБА_6 у присутності захисника, та з відеозапису вказаної слідчої дії, дослідженого судом, ОСОБА_6 на місці показав та розповів про обставини вчинення кримінального правопорушення;
протоколом проведення слідчого експерименту від 17.04.2023, проведеного за участю свідка ОСОБА_18 , свідок на місці показала та розповіла про обставини вбивства ОСОБА_21 ;
протоколу огляду місця події від 26.04.2023 та ілюстративні таблиці до нього з якого вбачається, що слідчим в приміщенні Слов`янського міського відділення Донецького обласного бюро СМЕ, за участю лікаря було виявлено та вилучено паперовий конверт, в якому містяться зрізи з нігтів правої та лівої руки ОСОБА_12 , паперовий конверт, в якому міститься зразок крові трупа ОСОБА_12 на марлі, паперовий конверт, в якому міститься рана потиличної ділянки голови трупа ОСОБА_12 , паперовий конверт, в якому містяться зразки волосся з 6 ділянок голови трупа ОСОБА_12 , одяг ОСОБА_12 , а саме труси синього кольору з візерунками, штани спортивні чорного кольору, спортивну кофту білого кольору з візерунками літер чорного кольору, спортивну кофту білого кольору “Cracow”, на яких маються нашарування речовини бурого кольору;
висновок експерта № 75 від 22.05.2023, складений за наслідками проведення судово-медичної експертизи, встановлено, що смерть ОСОБА_12 настала від тупої травми голови з вдавленим переломом луски лівої скроневої кістки, множинних переломів кісток обличчя, крововиливів під оболонки головного мозку, яка ускладнилася набряком речовини головного мозку. Дослідженням трупу ОСОБА_12 виявлені наступні тілесні ушкодження: множинні, забійні рани волосистої частини голови, обличчя - 15 шт., множинні синці обличчя, обох кистей, вдавлений перелом луски лівої скроневої кістки, множинні переломи кісток обличчя: вдавлені переломи лобної кістки зліва, лівої виличної кістки, відкритий перелом кісток носу, крововиливи під оболонки головного мозку. Утворились ушкодження незадовго до настання смерті або в момент її від неодноразової дії твердих предметів з обмеженою та необмеженою поверхнею та мають, стосовно живої особи, синці в ділянці кистей - ознаки легких тілесних ушкоджень. Смерть потерпілого знаходиться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з отриманими ним тілесними ушкодженнями. При судово-токсикологічному дослідженні крові та сечі від трупа ОСОБА_12 виявлено етилового спирту 2,82‰ та 3,40 ‰ відповідно, що свідчить за те, що незадовго до смерті він вживав алкогольні напої та в момент її настання міг знаходитись в алкогольному сп`янінні сильного ступеню;
висновок експерта № 75/1 від 10.06.2023, складеним за наслідками проведення судово-медичної експертизи, встановлено, що не виключено, що частина тілесних ушкоджень, виявлених при дослідженні трупа ОСОБА_12 , могла утворитись при механізмі та за обставин, на які вказує підозрюваний ОСОБА_6 під час проведення слідчого експерименту за його участю; не виключено, що частина тілесних ушкоджень, виявлених при дослідженні трупа ОСОБА_12 , могла утворитись при механізмі та за обставин, на які вказує підозрюваний ОСОБА_7 під час проведення слідчого експерименту за його участю; не виключено, що частина тілесних ушкоджень, виявлених при досліженні трупа ОСОБА_12 , могла утворитись при механізмі та за обставин, на які вказує свідок ОСОБА_18 під час проведення слідчого експерименту за її участю. Тілесні ушкодження, виявлені в ділянці голови потерпілого ОСОБА_12 , від яких настала його смерть, могли утворитися при механізмі їх спричинення, вказаному підозрюваними ОСОБА_6 та ОСОБА_7 під час проведення слідчих експериментів за їх участю, але є невідповідність в кількості нанесених ударів;
протокол відібрання зразків для проведення експертизи від 02.05.2023 слідчим на підставі постанови прокурора з добровільної згоди ОСОБА_6 згідно якого за допомогою ватних паличок було відібрано зразки букального епітелію ОСОБА_6 ;
згідно протоколу відібрання зразків для проведення експертизи від 02.05.2023 слідчим на підставі постанови прокурора з добровільної згоди ОСОБА_7 за допомогою ватних паличок було відібрано зразки букального епітелію ОСОБА_7 ;
як вбачається з протоколу відібрання зразків для проведення експертизи від 17.04.2023 слідчим на підставі постанови прокурора з добровільної згоди ОСОБА_7 було відібрано зрізи нігтів з лівої та правої рук підозрюваного ОСОБА_7 ;
як вбачається з протоколу відібрання зразків для проведення експертизи від 17.04.2023 слідчим на підставі постанови прокурора з добровільної згоди ОСОБА_7 було зроблено змиви з долоней лівої та правої рук підозрюваного ОСОБА_7 ;
згідно протоколу відібрання зразків для проведення експертизи від 17.04.2023 слідчим на підставі постанови прокурора з добровільної згоди ОСОБА_6 було відібрано зрізи нігтів з лівої та правої рук підозрюваного ОСОБА_6 ;
згідно протоколу відібрання зразків для проведення експертизи від 17.04.2023 слідчим на підставі постанови прокурора з добровільної згоди ОСОБА_6 було зроблено змиви з долоней лівої та правої рук підозрюваного ОСОБА_6 ;
висновком експерта № 1062/1422-БД від 13.06.2023 встановлено, що в піднігтьовому вмісті та в змивах з обох рук ОСОБА_6 наявність крові не встановлена, знайдені клітини поверхневого шару епідермісу, які непридатні для діагностики. В піднігтьовому вмісті та в змивах з обох рук ОСОБА_7 наявність крові не встановлена, знайдені клітини поверхневого шару епідермісу, які непридатні для діагностики;
висновком експерта № 1062/1427-БД від 13.06.2023 встановлено, що в слідах на наданому на дослідження халаті, встановлена наявність крові з вмістом гемоглобіну людини. Отриманий результат не виключає можливості походження слідів крові від потерпілого ОСОБА_12 , крові якого властиві виявлені в слідах крові антиген А та ізогемаглютинін анти-В.
висновком експерта № 1062/1423-БД від 07.06.2023 відповідно до якого можна припустити, що в піднігтьовому вмісті правої руки трупа ОСОБА_12 кров від нього самого;
висновку експерта № 1062/1421-БД від 26.05.2023 згідно якого у результаті дослідження зразка крові потерпілого ОСОБА_12 , висушеного на марлі, встановлена група А з ізогемаглютиніном анти-В;

висновок експерта № 1062/1424-БД від 07.06.2023, згідно якого можна припустити, що сліди крові на двох цеглинах могли походити від особи (осіб), груповій належності крові якої (яких) властивий виявлений антиген А ізосерологічної системи АВ0. Таким чином, беручи до уваги вищезазначене та групу крові потерпілого ОСОБА_12 , можна припустити походження слідів крові на двох цеглинах від трупа ОСОБА_12 ;
висновок експерта № 1062/1425-БД від 09.06.2023 на наданій на дослідження кофті, вилученій в ході затримання ОСОБА_6 (об`єкти №№1-5, 9, 11-13, 15, 16 – зовнішня поверхня кофти з правої та лівої сторін, зовнішня поверхня спинки кофти в нижній частині, зовнішня поверхня правого та лівого рукавів, капюшон) встановлена наявність крові з присутністю гемоглобіну людини. В інших об`єктах на кофті та на штанах кров не знайдена. При серологічному дослідженні слідів крові об`єктів №№1-5, 9, 11-13, 15, 16 антигени А і В ізосерологічної системи АВ0 не виявлені. Оскільки в слідах крові об`єктів №№1-5, 9, 11-13, 15, 16 не виявлено групоспецифічного для крові ОСОБА_12 антигену А, даних про присутність його крові у вказаних слідах не отримано;
висновок експерта № 1062/1426-БД від 08.06.2023, в об`єкті № 8 на речах, які належать ОСОБА_7 , знайдена кров, при дослідженні якої встановлена присутність гемоглобіну людини. Отриманий результат дослідження не виключає можливість походження крові в сліді - об`єкт № 8 (на кофті з тканини сірого кольору), в об`єкті № 12 (на футболці з тканини темно-сірого кольору) і в слідах на штанах з тканини темно-сірого кольору (об`єкти №15-22) від потерпілого ОСОБА_12 , оскільки виявлений у вказаних слідах антиген А є групоспецифічним для його крові. Результати дослідження крові не виключають можливість походження крові в сліді - об`єкт № 8 (на кофті з тканини сірого кольору), в об`єкті № 12 (на футболці з тканини темно-сірого кольору) і в слідах на штанах з тканини темно-сірого кольору (об`єкти №15-22) і від іншої особи, крові якої повинен бути властивий ОСОБА_22 ;
висновок експерта № 1062/1421-БД від 26.05.2023 у результаті дослідження зразка крові потерпілого ОСОБА_12 , висушеного на марлі, встановлена група А з ізогемаглютиніном анти-В;
висновок судово-психіатричного експерта № 375 від 27.06.2023 яким встановлено, що ОСОБА_6 в період інкримінованого йому діяння на хронічне психічне захворювання, недоумство, тимчасовий розлад душевної діяльності або інший хворобливий стан психіки не страждав і в теперішній час не страждає. Іспитований як у період часу, до якого відноситься інкриміноване йому діяння, так і в теперішній час, може усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними;
висновок судово-психіатричного експерта № 374 від 27.06.2023 яким встановлено, що ОСОБА_7 в період інкримінованого йому діяння на хронічне психічне захворювання, недоумство, тимчасовий розлад душевної діяльності або інший хворобливий стан психіки не страждав і в теперішній час не страждає. Іспитований як у період часу, до якого відноситься інкриміноване йому діяння, так і в теперішній час, може усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними;
висновк експерта № СЕ-19/121-23/9981-БД від 13.06.2023, яким встановлені генетичні ознаки ДНК-профіль зразків букального епітелію ОСОБА_6 та ОСОБА_7 
згідно з висновком експерта № СЕ-19/105-23/2282-Д від 12.07.2023 встановлено, що слід папілярного узору розміром 15х14 мм, вилучений 17.04.2023 в ході проведення огляду місця події за адресою: АДРЕСА_4 , для ідентифікації особи придатний;
висновок експерта № СЕ-19/121-23/13711-БД від 28.07.2023, встановлено генетичні ознаки (ДНК-профіль) зразка крові трупа ОСОБА_12 ;
висновок експерта № СЕ-19/121-23/14492-БД від 15.09.2023, встановити генетичні ознаки сліду крові, виявленого на зрізах нігтьових пластин з лівої руки трупа ОСОБА_12 не представляється за можливе у зв`язку з надзвичайно низьким вмістом (або відсутністю) ДНК в даному об`єкті;
висновок експерта № СЕ-19/121-23/14287-БД від 29.09.2023 яким встановлено, що генетичні ознаки (ДНК-профіль) у сліді крові, виявленого на футболці (об`єкт № 2.1, згідно висновку експерта № 1062/1426-БД від 08.06.2023 об`єкт № 12), збігаються з генетичними ознаками (ДНК-профілем) зразка букального епітелію ОСОБА_7 та не збігаються з генетичними ознаками (ДНК-профілем) зразка крові трупа ОСОБА_12 і зразка букального епітелію підозрюваного ОСОБА_6 . Ймовірність випадкового збігу генетичних ознак сліду крові, виявленого на футболці, та зразка букального епітелію підозрюваного ОСОБА_7 складає 5,63 х 10-30. Сукупність генетичних ознак, встановлених у вказаних об`єктах, зустрічається не частіше, ніж у 1 з 1,78 х 1029 осіб. Генетичні ознаки (ДНК-профіль) слідів крові, виявлених на штанах (об`єкти № 3.2, 3.4, 3.5, 3.6, 3.8, згідно висновку експерта № 1062/1426-БД від 08.06.2023 об`єкти № 16, 18, 19, 20, 22) збігаються між собою та з генетичними ознаками (ДНК-профілем) зразка крові трупа ОСОБА_12 і не збігаються з генетичними ознаками (ДНК-профілями) зразків букального епітелію підозрюваного ОСОБА_6 та підозрюваного ОСОБА_7 . Ймовірність випадкового збігу генетичних ознак слідів крові, виявлених на штанах, та зразка крові трупа ОСОБА_12 складає 3,24 х 10-29. Сукупність генетичних ознак, встановлених у казаних об`єктах, зустрічається не частіше, ніж у 1 з 3,08 х 1028 осіб. Генетичні ознаки сліду крові, виявленого на штанах (об`єкт № 3.7, згідно висновку експерта № 1062/1426-БД від 08.06.2023 об`єкт № 21), є змішаними, містять генетичні ознаки більш, ніж однієї особи і можуть бути придатні для ідентифікації лише за домінуючим ДНК-профілем. Генетичні ознаки особи, яка домінує у змішаних генетичних ознаках сліду крові, виявленого на штанах (об`єкт № 3.7) збігаються з генетичними ознаками (ДНК-профілем) зразка букального епітелію підозрюваного ОСОБА_7 та не збігаються з генетичними ознаками (ДНК-профілем) зразка крові трупа ОСОБА_12 та зразка букального епітелію підозрюваного ОСОБА_6 . Генетичні ознаки сліду крові, виявленого на кофті (об`єкт № 1.1, згідно висновку експерта № 1062/1426-БД від 08.06.2023 об`єкт № 8) та слідів крові, виявлених на штанах (об`єкти № 3.1, 3.3, згідно висновку експерта № 1062/1426-БД від 08.06.2023 об`єкти № 15, 17), є змішаними, містять генетичні ознаки більш ніж однієї особи, серед яких містяться генетичні ознаки (ДНК-профіль) зразка крові трупа ОСОБА_12 та зразка букального епітелію підозрюваного ОСОБА_7 , і не містяться генетичні ознаки зразка букального епітелію підозрюваного ОСОБА_6 ;
висновок експерта № СЕ-19/121-23/14288-БД від 29.09.2023 встановлено генетичні ознаки слідів крові, виявлених на халаті збігаються між собою та з генетичними ознаками зразка крові трупа ОСОБА_12 і не збігаються з генетичними ознаками букального епітелію підозрюваного ОСОБА_6 і підозрюваного ОСОБА_7 ;
Судом апеляційної інстанції встановлено, що суд першої інстанції всебічно, повно та неупереджено дослідив всі обставини кримінального провадження, керуючись законом, оцінив кожний доказ з точки зору допустимості та достовірності, а сукупність доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. При цьому суд перевірив показання обвинувачених, щодо невизнання ним винуватості та незгодою з їх кримінально-правовою кваліфікацією у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, враховуючи його заінтересованість у вирішенні даного кримінального провадження, проаналізувавши їх зміст з позиції повноти, несуперечності, логічної послідовності, та дійшов висновку про їх недостовірність, оскільки вони є неповними, непослідовними, в них наявні протиріччя та вони не узгоджуються з усією сукупністю зібраних доказів по справі, які спростовують показання обвинувачених з фактичних обставин, наданих ними як на стадії досудового розгляду так і у судовому засіданні.
Крім того колегією суддів також встановлено, що судом першої інстанції доведена подія кримінального правопорушення за п.12 ч. 2 ст. 115 КК України, а саме час, місце, спосіб та всі обставини вчинення обвинуваченими інкримінованого їм кримінального правопорушення, що підтверджується формулюванням обвинувачення, визнаного судом першої інстанції доведеним із зазначенням часу, місць, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, вчиненого обвинуваченими, також зазначені форма вини, мета та мотив вчинення обвинуваченими кримінального правопорушення
Колегією суддів встановлено, що судом першої інстанції в основу обвинувального вироку щодо обвинувачених покладено лише належні, допустимі та достовірні докази, досліджені в судовому засіданні, та оцінені з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та достатності після всебічного, повного та об`єктивного розгляду всіх обставин справи в їх сукупності. 
Колегія суддів не погоджується з твердженням сторони захисту про порушення судом першої інстанції права на захист через проголошення обвинувального вироку за відсутності учасників кримінального провадження та невручення його копії в день проголошення, з огляду на наступне.
Суд першої інстанції, відповідно до вимог ч. 15 ст. 615 КПК України, в умовах воєнного стану законно обмежився проголошенням лише резолютивної частини вироку. Крім того, матеріали кримінального провадження містять підтвердження надіслання копії вироку учасникам провадження в день його проголошення, що спростовує доводи апелянта про обмеження його процесуальних прав.
Твердження сторони захисту про те, що протокол слідчого експерименту є неналежним та недопустимим доказом, колегія суддів до уваги не бере. Зазначає, що вказане твердження було ретельно дослідженно судом першої інстанції, який надав йому належну правову оцінку, з чим погоджується й колегія суддів апеляційного суду. Процесуальний порядок проведення вказаної слідчої дії та участь у ній захисника не суперечили вимогам кримінального процесуального законодавства та не призвели до порушення права обвинувачених на захист. Більш того слідчу дію проведено за участю свідків (понятих), що забезпечило об`єктивність її фіксаці. Під час слідчого експерименту ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не лише розповіли, але й показали механізм, характер та спосіб спричинення потерпілому тілесних ушкоджень кожним співучасником злочину. Слідчі експерименти відбувалися у формі, що містила ознаки відтворення дій, обстановки та обставин події. Це свідчить про те, що ці слідчі дії були проведені з дотриманням вимог закону та прав обвинувачених, а тому вони є допустимими доказами. Крім того, під час проведення експерименту та після його завершення від учасників провадження, зокрема й від захисника, жодних зауважень чи скарг щодо порушення права на захист або порядку проведення дії не надходило, про що свідчать їхні підписи у протоколі. 
Твердження сторони захисту, що протокол слідчого експерименту не є належним та допустимим доказом колегія суддів не приймає до уваги та зазначає, що вказане твердження було предметом розгляду в суді першої інстанції та якому в рішенні надано належну правову оцінку з чим погоджується й колегія суддів, оскільки дані дії не суперечать вимогам законодавства.
Твердження сторони захисту про відсутність умислу в діях обвинуваченого ОСОБА_6 спростовуються матеріалами кримінального провадження.
Колегія суддів зазначає , що характерною ознакою прямого умислу є також бажання настання злочинного наслідку, що був задуманий, щодо матеріальних злочинів, і бажання вчинення злочинного діяння - щодо формальних злочинів. У такого роду бажанні знаходить своє вираження вольова ознака умислу як його найважливіша і відмінна риса. Наявністю бажання настання злочинного наслідку при вчиненні злочину з матеріальним складом прямий умисел відрізняється від інших форм і видів вини. Бажання, як вольове начало, перебуває в нерозривній єдності зі свідомістю особи, яка діяла з прямим умислом, і її здатністю передбачити наслідки свого діяння.
В зазначеному випадку про наявність у обвинуваченого умислу на вбивство свідчить сукупність встановлених судом усіх обставин вчиненого діяння, застосування знарядь злочину для заподіяння ударів - фрагментів цеглин, кількість, характер та локалізація ударів - переважно у життєво важливий орган (голову), що призвело до масивної крововтрати, інтенсивність та цілеспрямованість дій обвинувачених. Також про наявність умислу на вбивство прямо вказує та обставина, що удари фрагментами цеглин заподіювались потерпілому, коли він вже впав на землю та не міг здійснювати активного опору нападникам, тобто після заподіяння певної кількості тілесних ушкоджень потерпілому обвинувачені не зупинили свої протиправні дії та продовжили наносити удари.
Щодо твердження про надання обвинуваченим допомоги потерпілому після вчинення злочину, колегія суддів до уваги його не бере, оскільки обвинувачений лише виявив труп потерпілого, більш того оскільки вказані дії відбулися вже після завершення реалізації злочинного умислу і не спростовують спрямованості волі обвинуваченого на позбавлення життя потерпілого безпосередньо під час нападу. 
В судовому засіданні обвинуваченими повідомлено про застосування щодо них недозволених методів досудового розслідування, однак колегія суддів апеляційної інстанції відхиляються доводи обвинуваченого, оскільки такі доводи були перевірені під час досудового розслідування кримінального провадження № 62025050010000356 від 03.01.2025 та не знайшли свого підтвердження, постановою слідчого кримінальне провадження № 62025050010000356 від 03.01.2025 закрито у зв`язку в діях працівників правоохоронних органів складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.365 КК України.
Однак надаючи оцінку доводам апеляційної скарги прокурора, колегія суддів погоджується з твердженням останнього про невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого та вважає їх частково обґрунтованими у зв`язку чим вирок підлягає скасуванню в частині призначення покарання, через його невідповідність кримінальному закону, з огляду на наступне.
Згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України при призначенні покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Згідно з роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року №7, суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Відповідно до вимог ст.65 КК України, суд призначає покарання в межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, враховуючи його ступінь тяжкості, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. При цьому особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження злочинів.
Приймаючи рішення про визначення міри покарання обвинуваченому ОСОБА_6 у відповідності до ст. 65 КК України судом прийнято до уваги конкретні обставини вчиненого обвинуваченим діяння, ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, який віднесено до категорії особливо тяжких злочинів, сукупність усіх обставин вчиненого кримінального правопорушення, характер, ступінь їх суспільної небезпеки, відомості про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, за медичною допомогою до нарколога та психіатра не звертався, за місцем мешкання характеризується посередньо, пенсіонер, одружений, має на утриманні малолітню дитину, позицію потерпілих, які наполягали на суворому покаранні.
Також судом враховано наявність обставини, що пом`якшує покарання відповідно до ст. 66 КК України, а саме активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Також врахована наявність обставини, яка обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , відповідно до ст. 67 КК України - вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння.
При призначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_7 судом враховано, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який віднесений до категорії особливо тяжких злочинів, сукупність усіх обставин вчиненого кримінального правопорушення, характер, ступінь його суспільної небезпеки, відомості про особу обвинуваченого, а саме: ОСОБА_7 раніше не судимий, за медичною допомогою до нарколога та психіатра не звертався, за місцем мешкання характеризується посередньо, пенсіонер, не одружений також враховано позицію потерпілих, які наполягали на суворому покаранні.
Також судом першої інстанції встановлено обставину, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , відповідно до ст. 66 КК України - активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, що виразилось у добровільній участі в слідчому експерименті, де ОСОБА_7 на місці показав та розповів про обставини вчинення кримінального правопорушення.
Встановлено обставину, яка обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , відповідно до ст. 67 КК України - вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння.
Враховуючи вищевикладене суд першої інстанції прийшов правильного висновку, що виправлення обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_23 буде досягнуто при призначенні їм покарання у виді позбавлення волі у межах санкції п.12 ч.2 ст.115 КК України з чим погоджується й колегія суддів.
Однак колегія суддів апеляційної інстанції не може погодитись з висновком суду про призначення покарання обвинуваченим у виді 11 років позбавлення волі, з огляду на те, що при призначенні обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 покарання за п.12 ч. 2 ст. 115 КК України, суд першої інстанції у повній мірі не врахував тяжкість кримінального правопорушення та особу обвинуваченого.
Відповідно до ст. 12 КК України, вчинений ОСОБА_6 та ОСОБА_7 злочин, є особливо тяжким злочином проти життя та здоров`я людини, і одним з найбільш небезпечних посягань на суспільні відносини у сфері життя та здоров`я особи.
Відповідно до ст.3 Загальної декларації прав людини кожна людина має право на життя, свободу та особисту недоторканність. Згідно з положеннями ст.6 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права та ст.2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на життя є невід`ємним правом людини, яке охороняється законом. Зазначені положення міжнародних правових стандартів мають універсальний характер і відображені в Конституції. Зокрема, у ст.3 Конституції закріплено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Відповідно до ст.27 Конституції кожна людина має невід`ємне право на життя, ніхто не може бути свавільно позбавлений життя, а обов`язок держави — захищати життя людини. Формою державного захисту життя та особистої недоторканності людини є встановлення кримінальної відповідальності за злочини проти життя і здоров`я.
Беручи до уваги, що обвинувачені будучи особами похилого віку, вперше вчинили особливо тяжке кримінальне правопорушення, однак внаслідок його умисних дій настали непоправні наслідки у виді смерті людини, а обвинувачені навіть з плином тривалого часу після вчинення кримінального правопорушення своєї вини у вчиненому не визнають та не усвідомлюють суспільної небезпечності вчиненого. Під час судового розгляду, обвинувачений не висловив щирого осуду своєї поведінки, що не свідчить про щире розкаяння особи у вчиненому та враховуючи думку потерпілих, які прохали призначити найбільшу міру покарання обвинуваченим за вчинене кримінальне правопорушення.

Колегія суддів враховує, що відповідно до роз`яснень Верховного Суду, викладених у Постанові Пленуму ВСУ №7 від 24.10.2004 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», далі Постанова, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 65 КК України, суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу, судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом більш суворого покарання особам, які вчинили злочини на ґрунті пияцтва, алкоголізму, наркоманії, за наявності рецидиву злочину, у складі організованих груп чи за більш складних форм співучасті (якщо ці обставини не є кваліфікуючими ознаками), і менш суворого - особам, які вперше вчинили злочини, неповнолітнім, жінкам, котрі на час вчинення злочину чи розгляду справи перебували у стані вагітності, інвалідам, особам похилого віку і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо.
Також Верховним Судом України в цій же Постанові, вказується на обов`язкову необхідність індивідуалізації покарання, яке судом призначається конкретній особі з врахуванням даних, які всебічно характеризують особу винного, суди також повинні додержуватися принципу доцільності покарання, сформульованому у ч. 2 ст. 65 КК України, тобто покарання повинно бути необхідне та достатнє для виправлення особи, попередження вчинення нових злочинів, в кожному конкретному випадку суд, призначаючи покарання повинен мотивувати у вироку чому саме обрана ним міра покарання є достатньою для досягнення цілей, сформульованих у ч. 2 ст. 50 КК України.
З урахуванням наведеного, беручи до уваги, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 скоїли особливо тяжкий злочин проти життя та здоров`я особи, з урахуванням поведінки обвинувачених колегія суддів вважає, що призначене обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 покарання у виді 11 років позбавлення волі, не відповідає загальним засадам призначення покарання, принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання та особі засудженого. Крім того, таке покарання не є достатнім і необхідним для виправлення обвинувачених та попередження нових злочинів, оскільки не відповідає ступеню тяжкості вчиненого ними особливо тяжкого злочину та особі обвинуваченого, внаслідок чого, вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, у виді 12 років позбавлення волі та призначити обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, у виді 12 років позбавлення волі.
Відповідно до ч.2 ст.409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, яке, відповідно до вимог ст.414 КПК України, за своїм розміром, є явно несправедливим через його м`якість.
На підставі вимог п.3 ч.1 ст.407, ч.2 ст.409, ст.414 КПК України, суд апеляційної інстанції вважає необхідним скасувати вирок в частині призначеного покарання та ухвалити свій вирок, призначивши обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, у виді 12 років позбавлення волі та призначити обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, у виді 12 років позбавлення волі.
Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що вирок суду першої інстанції є незаконним в частині призначеного покарання, а тому підлягає скасуванню в частині призначеного ОСОБА_6 та ОСОБА_7 покарання з ухваленням в цій частині нового вироку.
При призначенні обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 покарання, колегія суддів враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченими злочину, його наслідки, дані про особу обвинувачених, а також обставини, що обтяжують покарання, зокрема – вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння та зараховує з підстав, передбачених ч.5 ст. 72 КК України, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у строк відбування покарання, строк попереднього ув`язнення з 17.04.2023 року із розрахунку, де один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі.
На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги захисника обвинуваченого, та наявності підстав для часткового задоволення апеляційної скарги прокурора та вважає за необхідне скасувати вирок суду першої інстанції в частині призначеного обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 покарання, та ухвалити новий вирок в цій частині, тобто у зв`язку з необхідністю застосування більш суворого покарання.
Приймаючи до уваги, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 скоїли особливо тяжкий злочин, колегія суддів, з урахуванням даних про їх особи, стійкість злочинної поведінки, вважає, що вони виявляють підвищену небезпеку для суспільства, у зв`язку з чим, вважає неможливим їх виправлення і попередження від вчинення ним нових злочинів, шляхом призначення їм покарання у виді позбавлення волі на мінімальний строк.
Керуючись ч.6 ст.9, ст.7, 392, 393, 404, 405, п.3 ч.1 ст.407, 418, 419, 423, 424-426 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 – залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу прокурора Слов`янської окружної прокуратури Донецької області ОСОБА_11 – задовольнити частково.
Вирок Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 06 травня 2025 рокувідносно  ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого п.12 ч.2 ст. 115 КК України в частині призначеного покарання скасувати.
Призначити ОСОБА_6 покарання за п.12 ч.2 ст. 115 КК України у виді 12 років позбавлення волі.
Призначити  ОСОБА_7 покарання за п.12 ч.2 ст. 115 КК України у виді 12 років позбавлення волі.
В іншій частині вирок залишити без змін.
Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії вироку суду.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, роз`яснивши іншим учасникам судового провадження їх право на отримання в суді копії вироку.

Судді: