ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА 01054, м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-В, тел. (044) 334-68-95, E-mail: inbox@ki.arbitr.gov.ua	
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ
04.03.2026	Справа № 910/170/26	

Господарський суд міста Києва у складі судді Сівакової В.В. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи

За позовом  Товариства з обмеженою відповідальністю «Грейнсвард» 
до Акціонерного товариства «Українська залізниця» 
про зобов`язання вчинити дії

Представники сторін: не викликались

СУТЬ СПОРУ:

09.01.2026 до Господарського суду міста Києва через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Грейнсвард» до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про зобов`язання вчити дії.
В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що 06.03.2020 між сторонами укладено договір про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом № 43-41564379/2020-001 шляхом прийняття в цілому пропозиції (акцепту) укласти публічний договір (оферти), що підтверджується повідомленням про укладення договору. На виконання п. 2.3.3. договору для проведення розрахунків і обліку сплачених сум для товариства було відкрито особовий рахунок із присвоєнням коду платника № 2829531. Відповідачем на підставі накопичувальних карток завищено збір за зберігання вантажу та з рахунку позивача здійснено списання грошових коштів у розмірі 25.875,96 грн. Позивач вважає таке списання безпідставним, а тому зазначені кошти підлягають поверненню. Враховуючи викладене, позивач звернувся до суду з вимогою зобов`язати відповідача внести зміни до особового рахунку № 2829531 шляхом відображення (відновлення, збільшення) на ньому грошової суми у розмірі 25.875,96 грн.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.01.2026 відкрито провадження у справі № 910/170/26 та прийнято позовну заяву до розгляду; розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. 
Даною ухвалою суду встановлено відповідачу строк у п`ятнадцять днів з дня вручення даної ухвали для подачі відзиву на позов з урахуванням вимог ст. 165 Господарського процесуального кодексу України з доданням доказів, що підтверджують обставини викладені в ньому, та докази направлення цих документів позивачу.
У відповідності до ст. 242 Господарського процесуального кодексу України ухвалу про відкриття провадження у справі від 15.01.2026 було направлено відповідачу в його електронний кабінет в підсистемі ЄСІТС «Електронний суд», яка отримана останнім 16.01.2026 о 18:50 год., що підтверджується наявним у справі повідомленням про доставлення процесуального документа до електронного кабінету особи, а тому відповідач мав подати відзив на позов у строк до 02.02.2026 включно.
13.01.2026 від представника відповідача до суду через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшла заява про залучення його у справу в якості представника відповідача.
20.01.2026 від представника відповідача до суду через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшла заява про внесення його даних РНОКПП до додаткових відомостей про учасника справи для доступу до електронної справи № 910/170/26.
30.01.2026 від відповідача до суду через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач проти задоволення позовних вимог заперечує повністю посилаючись на те, що у відповідності до п. 10.3 договору та п. 2.10 Правил розрахунків за перевезення вантажів передбачено обов`язок відповідача надати на узгодження позивачеві накопичувальні картки, а у випадку висловлення заперечення - заборону одностороннього списання коштів та необхідність вирішення такого питання в претензійно-позовному порядку. Усі накопичувальні картки АРМ ПЗ було надіслано позивачу на узгодження та підписання у АС «Клієнт». Відтак, ТОВ «Грейнсвард» одразу ж після отримання переліку було відомо про нараховані та списані з його особового рахунку кошти. Позивач погодився із використанням для організації електронного документообігу виключно власних інформаційних систем перевізника. При цьому до позовної заяви позивач не додає жодного доказу, яким підтверджується та обставина, що він у будь-якій формі висловлював свою незгоду із нарахуваннями включеними в електронні накопичувальні картки, яка у встановленому порядку була направлена йому на узгодження відповідно до вимог п. 2.2 Технології. Позивач не висловивши зауважень відповідачу, погодився з отриманням послуг, а відтак, безпідставними є його доводи про безпідставність списання коштів з особового рахунку позивача плату за надані послуги. Зазначає, що 02.01.2025 у відповідності до вимог п. 4.10 договору сторони підписали акт звірки взаємних розрахунків № 1-2829531/2024-07 за період з 01.01.2024 по 31.12.2024, зі змісту якого вбачається, що жодних заперечень щодо складання накопичувальних карток № 08110764, № 11110796 та № 19120920, або правильності нарахування збору за зберігання вантажу у період листопад-грудень 2024 року позивач не зазначає. Вважає, що вказаний у позові орієнтовний розмір витрат на правову допомогу в сумі 12.000,00 грн суперечить принципу співмірності з ціною позову. 
03.02.2026 від позивача до суду через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшла відповідь на відзив, в якій зазначає, що у цій справі предметом дослідження є саме перебір плати, зумовлений тим, що у Залізниці відсутні правові підстави для нарахування збору за зберігання вантажів у вагонах за період, коли вагани ще порожні та/або тривають вантажні операції, тобто відсутня затримка таких вагонів, що підтверджується змістом складених актів загальної форми, сформованою судовою практикою та детально описано у позовній заяві. Оскільки доводи та мотиви, викладені на перших семи сторінках відзиву на позовну заяву не стосуються предмету доказування, то і не підлягають дослідженню у межах цієї справи. Для нарахування збору за зберігання необхідна сукупність таких обставин: вантаж має бути завантажений у вагони; завантажені вагони мають простоювати в очікуванні оформлення перевезення - ненадання або неналежне оформлення залізничної накладної; простій має бути не з вини залізниці та оформлений актом загальної форми із зазначенням обставин, які стали підставою для затримки. При цьому, згідно з абз. 5 ст. 6 Статуту вантажні операції - навантаження вантажу на залізничний рухомий склад, вивантаження вантажу із залізничного рухомого складу, сортування дрібних відправок та контейнерів, перевантаження, перевалка на транспортні засоби іншого виду транспорту. Завантаження - це не простій. Таким чином, збір за зберігання вантажу у розмірі 4,0 грн за тонну на підставі п. 9 Правил нараховується виключно у випадку його затримки на місцях загального користування та на коліях станції відправлення, коли завантаженні вагони простоюють не з вини залізниці в очікуванні оформлення перевезення, тобто після завершення вантажних операцій. З огляду на зазначене, нарахування збору за зберігання вантажу у вагонах, розмір якого залежить від тоннажу, за вантаж, який ще не завантажений та не переданий перевізнику, суперечить не тільки ч. 2 ст. 308 ГК України та ст. 110 Статуту залізниць України, а й природі такого збору. Належним та допустимим доказом на підтвердження факту настання відповідних подій - затримки вагонів на станції з причин, які залежать від вантажовласника, є акт загальної форми ГУ-23, що складений згідно з додатком № 6 до Правил користування вагонами і контейнерами. Залізницею до часу, за який нараховується збір за зберігання, включено періоди, коли ще тривали вантажні операції. Оскільки у Залізниці були відсутні правові підстави для нарахування та списання збору за зберігання у розмірі 25.875,96 грн, то вказані кошти набуті Залізницею без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно).
09.02.2026 від відповідача до суду через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких зазначає, що у даному випадку необхідно розділяти факт зберігання вантажу на місцях загального користування з моменту ввезення вантажу впродовж однієї доби та зберігання вантажу на місцях загального користування вантажу у вагонах під час митного оформлення вантажу. Жодних заперечень щодо складання накопичувальних карток № 08110764, № 11110796 та № 19120920, або правильності нарахування збору за зберігання вантажу у листопаді - грудні 2024 року позивач не зазначає. Просить відмовити в задоволенні позовних вимог позивача у повному обсязі.
Відповідно до ст. 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.
Розглянувши подані документи і матеріали, Господарський суд міста Києва, -
ВСТАНОВИВ:

06.03.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Грейнсвард» (замовник, позивач) та Акціонерним товариством «Укрзалізниця» (перевізник, відповідач, Залізниця) був укладений договір № 43-41564379/2020-001 про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом (далі - договір), предметом якого є організація та здійснення перевезення вантажів, надання вантажного вагону для перевезення, інших послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) у власних вагонах перевізника, вагонах залізниць інших держав та/або вагонах замовника, пов`язаних з цим супутніх послуг (далі - послуг) і проведення розрахунків за ці послуги.
Відповідно до п. 1.5. договору договір є публічним, за яким перевізник бере на себе обов`язок здійснювати надання послуг, пов`язаних з організацією та здійсненням перевезення вантажів залізничним транспортом загального користування кожному, хто до нього звернеться. Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх замовників, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
Договір з урахуванням змін до нього оприлюднюється перевізником як публічна пропозиція для укладення на веб-сайті: https://uz-cargo.uz.gov.ua з накладенням кваліфікованого електронного підпису (п. 1.6 договору).
30.10.2024 АТ «Укрзалізниця» було оприлюднено нову редакцію договору про надання послуг перевезення вантажів, яка введена в дію 01.112024.
Згідно з п. 1.4 вказаного договору надання послуг може підтверджуватись одним з таких документів: накладною, накопичувальною карткою, зведеною відомістю, відомістю плати за користування вагонами, відомістю плати за подавання/забирання вагонів та маневрову роботу, іншими документами.
Відповідно до пункту 2.3.3 договору перевізник відкриває для проведення розрахунків і обліку сплачених сум для замовника особовий рахунок з наданням коду платника, а також присвоює замовнику код вантажовідправника / вантажоодержувача. Надані коди зазначаються перевізником в Інформаційному повідомлені про укладення договору в порядку, визначеному в п. 1.9. договору.
На виконання вказаних положень позивачу відкрито особовий рахунок з наданням коду платника № 2829531 та присвоєно код відправника/одержувача - 8104.
Пунктом 2.3.4 договору передбачено, що перевізник зобов`язаний вести облік попередньої оплати, нарахованих і сплачених сум за здійснені перевезення і надані послуги, пов`язані з перевезенням вантажу та надавати замовнику відповідні розрахункові документи в електронній формі. Паперові копії таких документів надаються за зверненням замовника за цінами встановленими в додатку 1-1 до договору через станцію або через один з підрозділів філії «Єдиний розрахунковий центр залізничних перевезень» АТ «Укрзалізниця», що вказано у такому зверненні замовника.
Згідно з пунктами 4.1, 4.2 договору розрахунки за цим договором здійснюються через філію «Єдиний розрахунковий центр залізничних перевезень» АТ «Укрзалізниця».
Оплата послуг відповідно до договору здійснюється у національній валюті України на умовах попередньої оплати шляхом перерахування коштів на поточний рахунок зі спеціальним режимом використання перевізника, вказаний в розділі 15 договору.
Також відповідно до п. 2.1.4 договору на замовника покладено обов`язок сплачувати послуги перевізника та інші платежі, належні перевізнику за договором із сум внесеної передоплати за кодом платника.
Відповідно до п. 4.4 договору по мірі виконання перевезень та надання послуг залізницею в особовому рахунку відображаються використання перевізником коштів за добу для оплати.
Згідно з п. 4.5 договору щодобово, упродовж періоду виконання договору, перевізник надає замовнику переліки перевізних документів в електронному вигляді (далі - щодобові переліки перевізних документів), які відображають облік коштів, перерахованих та витрачених замовником на виконання договору за звітну добу.
Спір виник у зв`язку з тим, що на підставі накопичувальних карток № 08110764, № 11110796 та № 19120920, станцією Дубно безпідставно нараховано та списано з особового рахунку позивача збір за зберігання вантажу у вагонах в сумі 25.875,96 грн
Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу здійснюється за договором перевезення. Загальні умови визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.
Згідно зі ст. 10 Закону України «Про залізничний транспорт» розрахунки відправників і одержувачів вантажу, вантажобагажу і пошти з підприємствами залізничного транспорту загального користування за перевезення, додаткові збори за вантажні операції і користування рухомим складом, а також за штрафи, пеню, неустойки здійснюються в порядку, передбаченому Статутом залізниць України, іншими актами законодавства України та міжнародними договорами.
Статут залізниць України, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 457 від 06.04.1998 (далі - Статут), визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під`їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту (стаття 2 Статуту).
За статтею 62 Статуту порядок розрахунків за перевезення і послуги встановлюється Укрзалізницею згідно з чинним законодавством. Належні за перевезення вантажів і надання додаткових послуг платежі можуть вноситися готівкою, чеками, безготівково, якщо інше не передбачено законодавством, на станціях відправлення або передоплатою через розрахункові підрозділи залізниць.
Усі належні залізниці платежі за додаткові послуги, штрафи (які не були включені в перевізні документи і у відомості плати за користування вагонами та контейнерами) включаються в накопичувальні картки, які складаються станціями в трьох примірниках із зазначенням у них відомостей про надані послуги і їх вартість. Ці відомості підтверджуються підписами працівника станції і вантажовласника. Один примірник накопичувальної картки, відомості плати за користування вагонами та контейнерами, за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу надаються вантажовласнику (пункт 2.6. Правил розрахунків перевезення вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21.11.2000).
Пункт 8 Правил зберігання вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21.11.2000 (далі - Правила зберігання вантажів), встановлює, що збір за зберігання вантажів у вагонах (контейнерах), у разі затримки їх з вини одержувача (відправника) після закінчення терміну безоплатного зберігання, сплачується незалежно від місця затримки (на станції призначення та на підходах до неї, на прикордонних, припортових станціях тощо), при цьому термін безоплатного зберігання обчислюється при затримці - з моменту затримки.
Збірник тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом України (Тарифне керівництво № 1), затверджений наказом Мінтрансу України № 551 від 15.11.1999, у пункті 2 розділу 2 встановлює розміри зборів за зберігання вантажів. Отже, збір за зберігання вантажів є регульованим тарифом і не потребує додаткового погодження сторонами.
Відповідно до пункту 9 Правил зберігання вантажів за зберігання на місцях загального користування та на коліях станції відправлення вантажів, завантажених у вагони (контейнери), які простоюють в очікуванні оформлення перевезення (у тому числі під митним оформленням та з інших причин, незалежних від залізниці), збір сплачується з моменту ввезення вантажу на станцію до моменту закінчення затримки. Факт затримки вантажу засвідчується актом загальної форми. Якщо вантаж для відправлення завозиться на місця загального користування частинами і в день завезення першої частини не був зданий повністю, то збір за зберігання нараховується за кожну ввезену частину вантажу. Збір у таких випадках визначається як сума зборів за ввезені частини вантажу. Час зберігання кожної частини завезеного вантажу визначається від моменту ввезення цієї частини до моменту оформлення перевізних документів. У такому самому порядку визначається збір за зберігання вантажу на складі станції відправлення, поверненого на вимогу відправника.
Як передбачено статтею 129 Статуту обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається для засвідчення таких обставин: невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах; у разі виявлення вантажу, багажу чи вантажобагажу без документів або документів без вантажу, багажу чи вантажобагажу; псування, пошкодження вантажу, багажу і вантажобагажу; повернення залізниці вкраденого вантажу, багажу або вантажобагажу. В усіх інших випадках обставини, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу і вантажобагажу і які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, оформляються актами загальної форми.
Відповідно до пункту 1 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 334 від 28.05.2002 (далі - Правила складання актів), при перевезеннях у залежності від обставин, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, відправника, одержувача, пасажира, складаються комерційні акти (додаток 1) та акти загальної форми (додаток 6 до Правил користування вагонами та контейнерами, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 113 від 25.02.1999).
Акти загальної форми складаються для засвідчення обставин, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу та вантажобагажу, і можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, зокрема, у разі затримки вагонів (контейнерів), пов`язаної з митним оформленням вантажу, а також затримки через недодання чи неналежне оформлення відправником документів, необхідних для виконання митних, санітарних та інших правил; в інших випадках для засвідчення обставин, які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, якщо при цьому не потрібне складання комерційного акта. Акт загальної форми підписується особами, які беруть участь у засвідченні обставин, що стали підставою для складання акта, але не менше як двома особами; один примірник акта загальної форми, складеного під час перевезення, додається до перевізних документів, другий залишається на станції, яка його склала (пункту 3 Правил складання актів).
Згідно з пунктом 3 Правил користування вагонами та контейнерами облік часу користування вагонами і контейнерами та нарахування плати за користування ними провадиться на станціях відправлення та призначення за відомістю плати за користування вагонами форми ГУ-46 (додаток 1), відомістю плати за користування контейнерами форми ГУ-46к (додаток 11), які складаються на підставі пам`яток про подавання/забирання вагонів форми ГУ-45 (додаток 2), пам`яток про видачу/приймання контейнерів форми ГУ-45к (додаток 8), повідомлення про закінчення вантажних операцій з вагонами (додаток 12), актів про затримку вагонів форми ГУ-23а (додаток 3), актів загальної форми ГУ-23 (додаток 6). За договором між вантажовласником і залізницею всі ці документи можуть оформлятися і надаватися в електронному вигляді. Порядок здійснення електронного документообігу під час перевезення вантажів залізничним транспортом у внутрішньому сполученні регламентується додатком до договору про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги.
Час користування обчислюється окремо для кожного вагона і контейнера за його номером. Номерному обліку часу користування підлягають усі вагони і контейнери, подані під вантажні операції на місцях загального користування, а на місцях незагального користування - вагони і контейнери парку залізниць України й інших держав, передані на під`їзні колії або орендовані ділянки колій. Усі завантажені вагони, а також порожні вагони, які належать підприємствам, організаціям, портам, установам і громадянам, та орендовані ними, що знаходяться на станціях і на підходах до них в очікуванні подавання під вантажні або інші операції з причин, які залежать від вантажовласника, є такими, що перебувають у користуванні вантажовласника (пункт 6 Правил користування вагонами і контейнерами).
Відповідно до пункту 8 Правил користування вагонами і контейнерами у разі затримки вагонів на станції з причин, які залежать від вантажовласника, складається акт загальної форми, який підписується представниками станції і вантажовласника. В акті вказується час (у годинах та хвилинах) початку та закінчення затримки вагонів і їх номер.
Таким чином, з огляду на положення пункту 9 Правил зберігання вантажів, виходячи з приписів пунктів 1, 3 Правил складання актів, пункту 8 Правил користування вагонами і контейнерами, статті 129 Статуту, належним та допустимим доказом на підтвердження факту настання відповідних подій - затримки вагонів на станції з причин, які залежать від вантажовласника, є акт загальної форми ГУ-23, що складений згідно з додатком № 6 до Правил користування вагонами і контейнерами.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 904/5743/16.
Як вбачається з наявного у матеріалах справи переліку № 20241110 на підставі накопичувальної картки № 08110764 відповідачем з особового рахунку позивача списано збір за зберігання вантажу у вагонах у сумі 24.173,88 грн з ПДВ.
Відповідно до рядка 1 накопичувальної картки № 08110764 нарахування збору за зберігання вантажу у кількості 490 т протягом 2 діб здійснено на підставі акта загальної форми ГУ-23 № 1619, а в примітці також наявні посилання на акти загальної форми ГУ-23 № 1589 та № 1593.
Акт загальної форми ГУ-23 № 1619 містить відомості про розмірі нарахованих платежів та зборів, а також посилання на акти загальної форми ГУ-23 № 1589 та № 1593 як підставу для нарахування збору за зберігання, проте не містить відомостей про наявність затримки завантажених вагонів в очікувані оформлення перевезення, причини та тривалість такої затримки.
Акт загальної форми ГУ-23 № 1589 містить відомості про початок вантажних операцій з вагонами, складений «без зазначення відповідальності» та не містить відомостей про наявність затримки завантажених вагонів в очікувані оформлення перевезення, причини та тривалість такої затримки.
Водночас з акта загальної форми ГУ-23 № 1593 вбачається, що затримка завантажених вагонів №№ 55018899, 55018980, 55019780, 58500190, 58500349, 58500760, 58524844 розпочалась 04.11.2024 о 21:20 год.
Акта про закінчення затримки Залізницею не складено.
Разом з цим, з пам`ятки про забирання вагонів № 263 та Витягів з АРМ Вантажовідправника по відправкам №№ 35891415, 35891423, 35891431 вбачається, що вказані вагони забрані Залізницею та прийнятті до перевезення 05.11.2024 о 18:40 год. (закінчення затримки).
Отже, затримка вагонів тривала з 21:20 год. 04.11.2024 по 18:40 год. 05.11.2024, що становить 21 год. 20 хв.
При цьому, згідно з абз. 11 п. 2.1 Розділу ІІІ Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуги та Коефіцієнтів, що застосовуються до Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуги, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України № 317 від 26.03.2009, (далі - Збірник тарифів), у всіх випадках неповна доба зберігання вантажів округляється до повної.
Згідно з п. 5.1 Розділу ІІ Збірника тарифів при визначені розміру зборів здійснюється округлення до 0,1.
Згідно абз. 3 п. 2.1 Розділу III Збірника тарифів, після закінчення терміну безоплатного зберігання нараховується збір за кожну добу в розмірі 4,0 грн за одну тонну - при зберіганні вантажів у вагонах, у тому числі у контейнерах - за масу брутто, округлену до повних тонн.
Відповідно до п. 19 Коефіцієнтів до тарифів, плат та зборів, що вказані в розділах II і III Збірника тарифів, підлягає застосуванню коефіцієнт 5,139.
Отже, збір за зберігання вантажу у вказаних вагонах має становити: 490 т х 1 добу х 4 грн/т/добу х 5,139 = 10.072,44 грн, що підлягає округленню до 10.072,40 грн х 1,2 ПДВ = 12.086,88 грн з ПДВ.
Таким чином, нараховуючи збір за зберігання вантажу у вагонах згідно накопичувальної картки № 08110764, Залізницею суму до списання завищено на 12.087,00 грн з ПДВ (24.173,88 грн - 12.086,88 грн).
З наявного в матеріалах переліку № 20241121 вбачається, що на підставі накопичувальної картки № 11110796 Залізницею з особового рахунку відповідача списано збір за зберігання вантажу у вагонах в сумі 20.720,40 грн з ПДВ.
Відповідно до рядка 1 Накопичувальної картки № 11110796 нарахування збору за зберігання вантажу у кількості 420 т протягом 2 діб здійснено на підставі акта загальної форми ГУ-23 № 1669, а в примітці також наявні посилання на акти загальної форми ГУ-23 № 1606, № 1607 та № 1624.
Акт загальної форми ГУ-23 № 1669 містить відомості про розмірі нарахованих платежів та зборів, а також посилання на Акти загальної форми ГУ-23 № 1606, № 1607 та № 1624 як підставу для нарахування збору за зберігання, проте не містить відомостей про наявність затримки завантажених вагонів в очікувані оформлення перевезення, причини та тривалість такої затримки.
З Акт загальної форми ГУ-23 № 1606 вбачається, що затримка завантажених вагонів №№ 53208674, 58500729, 58524364, 91119008, 95963716 розпочалась 05.11.2024 о 22:10 год.
Також з Актів загальної форми ГУ-23 № 1607 та № 1624 вбачається, що затримка завантаженого вагона № 95546529 розпочалась 05.11.2024 о 22:20 год. та переривалась 06.11.2024 з 09:30 год. по 09:50 год. для коригування маси вантажу та повторного зважування.
Акта про закінчення затримки Залізницею не складено.
Разом з цим, з Пам`ятки про забирання вагонів № 267 та Витягів з АРМ Вантажовідправника по відправкам № 35992999 та № 35993005 вбачається, що вказані вагони забрані Залізницею та прийнятті до перевезення 06.11.2024 о 18:52 год. (закінчення затримки).
Отже, затримка вагонів №№ 53208674, 58500729, 58524364, 91119008, 95963716 тривала з 22:10 год. 05.11.2024 по 18:52 год. 06.11.2024, що становить 20 год. 42 хв. або 1 добу, а вагона № 95546529 - з 22:20 год. 05.11.2024 по 09:30 год. 06.11.2024 та з 09:50 год. по 18:52 год. 06.11.2024, що становить 20 год. 12 хв. або 1 добу.
Отже, збір за зберігання вантажу у вказаних вагонах має становити: 420 т х 1 добу х 4 грн/т/добу х 5,139 = 8.633,52 грн, що підлягає округленню до 8.633,50 грн х 1,2 ПДВ = 10.360,20 грн з ПДВ.
Таким чином, нараховуючи збір за зберігання вантажу у вагонах згідно Накопичувальної картки № 11110796, Залізницею суму до списання завищено на 10.360,20 грн з ПДВ (20.720,40 грн - 10.360,20 грн).
З наявного в матеріалах переліку № 20241223 вбачається, що на підставі накопичувальної картки № 19120920 Залізницею з особового рахунку відповідача списано збір за зберігання вантажу у вагонах у сумі 3.428,76 грн з ПДВ.
Відповідно до рядка 1 Накопичувальної картки № 19120920 нарахування збору за зберігання вантажу у кількості 139 т протягом 1 доби здійснено на підставі акта загальної форми ГУ-23 № 2109, а в примітці також наявні посилання на акт загальної форми ГУ-23 № 2173 та Пам`ятку про забирання вагонів № 316.
Акт загальної форми ГУ-23 № 2109 містить відомості про розмірі нарахованих платежів та зборів, а також посилання на Пам`ятку про забирання вагонів № 316 як підставу для нарахування збору за зберігання, проте не містить відомостей про наявність затримки завантажених вагонів в очікувані оформлення перевезення, причини та тривалість такої затримки.
Акт загальної форми ГУ-23 № 2173 містить відомості відмову від підпису накопичувальної картки, проте не містить відомостей про наявність затримки завантажених вагонів в очікувані оформлення перевезення, причини та тривалість такої затримки.
З Пам`ятки про забирання вагонів № 316 вбачається, що вагони №№ 58500463, 58500653 забрані Залізницею 19.12.2024 о 01:29 год., натомість з графи 55 перевізного документа № 38188082 вбачається, що перевезення оформлено 19.12.2024 о 01:28 год., що свідчить про відсутність затримки завантажених вагонів в очікуванні оформлення перевезення.
Будь-яких відомостей про наявність затримки завантажених вагонів в очікувані оформлення перевезення, причини та тривалість такої затримки вказані документи не містять.
Отже, зважаючи на зміст складених Залізницею актів загальної форми, відсутні правові підстави для нарахування збору за зберігання вантажу у сумі 3.428,76 грн з ПДВ.
Всього разом: 12.087,00 + 10.360,20 + 3.428,76 = 25.875,96 грн з ПДВ. Відповідно до частин 1, 2 статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.
Положення статті 1212 Цивільного кодексу України можна застосовувати тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.
У Залізниці були відсутні правові підстави для нарахування та списання збору за зберігання у розмірі 25.875,96 грн, тому вказані кошти набуті Залізницею без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), а отже підлягають поверненню позивачу.
Підписання позивачем накопичувальних карток не може позбавити його права на судовий захист при наявності порушеного права та не свідчить про суперечливу поведінку останнього. 
Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є відновлення становища, яке існувало до порушення.
Відповідно до ч. 11 ст. 5 Господарського процесуального кодексу України та абзацу 12 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України, здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно до пункту 7.1. договору усі спірні питання з виконання договору вирішуються шляхом переговорів, а у випадку недосягнення домовленості - у претензійно-позовному порядку.
Згідно з пунктом 7.4. договору належним способом захисту в судовому порядку прав та інтересів замовника щодо відображення перевізником в особовому рахунку використання замовником коштів (провізних платежів, неустойки, відшкодування збитків, інших), є відновлення становища, яке існувало до їх порушення - внесення відповідних змін до особового рахунку замовника про зарахування коштів на нього.
Оскільки судом встановлено необґрунтованість нарахування та списання відповідачем вищезазначених зборів за зберігання вантажу в загальному розмірі 25.875,96 грн, і останній в добровільному порядку не вніс відповідних змін до особового рахунку позивача, суд на підставі вищезазначених приписів законодавства та умов договору дійшов висновку про те, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.
Частинами 3, 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Згідно з ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. 
Відповідачем не спростовано належними засобами доказування обставин, на які посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог.
Таким чином, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Грейнсвард» обґрунтовані та підлягають задоволенню повністю.
Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.
Керуючись ст. 129, ст.ст. 237, 238, 240 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Зобов`язати Акціонерне товариство «Українська залізниця» (03150, м. Київ, вул. Єжи Гедройця, 5, код ЄДРПОУ 40075815) внести зміни до особового рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю «Грейнсвард» (03038, м. Київ, вул. Івана Федорова, 32, літера «А», 3-й поверх, код ЄДРПОУ 41564379) № 2829531 шляхом відображення (відновлення, збільшення) на ньому грошової суми у розмірі 25.875 (двадцять п`ять тисяч вісімсот сімдесят п`ять) грн 96 коп. 

3. Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» (03150, м. Київ, вул. Єжи Гедройця, 5, код ЄДРПОУ 40075815) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Грейнсвард» (03038, м. Київ, вул. Івана Федорова, 32, літера «А», 3-й поверх, код ЄДРПОУ 41564379) 2.662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) грн 40 коп. судового збору.
Відповідно до частини 1 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Суддя	В.В. Сівакова