Справа № 752/5326/26 
Провадження №: 3/752/2463/26 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 квітня 2026 року          м.Київ

Суддя Голосіївського районного суду м. Києва Токман Ю.Ф., розглянувши матеріали, які надійшли від Головного управління ДПС у м. Києві, про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 155-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП)
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, фізичної особи-підприємця, РНОКПП НОМЕР_1 , місце роботи: АДРЕСА_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,
ВСТАНОВИВ:
Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення № 472 від 05 лютого 2026 року, ОСОБА_1 , будучи фізичною особою-підприємцем, за адресою: АДРЕСА_1 , порушила порядок проведення розрахунків, а саме 14.11.2025 о 14:55 не забезпечила застосування програмного реєстратора розрахункових операцій та видачу розрахункового документу встановленої форми і змісту на суму 7740,00 гривень, чим порушено п. 1, 2 ст. 3 Закону України від 06.07.1995 року №265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі громадського харчування та послуг», відповідальність за що передбачена ч. 1 ст. 155-1 КУпАП.
ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася. Захист її інтересів здійснювала адвокат Заболотня В.С. 
У судовому засіданні захисник Заболотня В.С. заперечила проти закриття провадження у справі у зв`язку із закінченням строків, передбачених ст. 38 КУпАП. Просила закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. Звернула увагу на відсутність у матеріалазх справи доказів винуватості ОСОБА_1 у вчиненні дій, які ставляться їй у провину. Вказала, що підчас здійснення розрахункової операції 14.11.2025 було застосовано програмний реєстратор розрахункових операцій та видано розрахунковий документ встановленої форми і змісту. На підтвердження чого долучила копію фіскального чеку від 14.11.2025 про проведення о 14:58 розрахунку за продаж товару на суму 7740 грн. Просила закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 155-1 КУпАП. 
Судом досліджено: протокол про адміністративне правопорушення № 472 від 05.02.2026; копію акту фактичної перевірки № 101069/Ж5/26/15/07/3495507743 від 21.11.2025; копії фіскальних чеків від 14.11.2025; копію акту про відмову від писання акту (довідки) фактичної перевірки від 24.11.2025 № 10531/Ж6/26-15-07-07-00-18; копію запиту Головного управління ДПС у м. Києві про надання документів; копію листа Головного управління ДПС у м. Києві про складання протоколу про адміністративне правопорушення від 30.01.20256№ 6443/6/26-15-07-07-01-05; копію акту неявки на підписання та отримання примірника протоколу про адміністративне правопорушення від 05.02.2026 № 1075/Ж6/26-15-07-07-00-18; копію наказу Головного управління ДПС у м. Києві про проведення фактичних перевірок від 20.10.2025 № 7014-п. 
Дослідивши докази, надавши їм оцінку, суд дійшов висновку про закриття провадження у справі відносно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Згідно зі ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визначається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено відповідальність.
Відповідно до ч. 1 ст. 155-1 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення встановленого законом порядку проведення розрахунків у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг у вигляді накладення штрафу на осіб, які здійснюють розрахункові операції, від двох до п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від п`яти до десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до п.п.1, 2 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для виконання платіжної операції зобов`язані: 1) проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій або через зареєстровані фіскальним сервером контролюючого органу програмні реєстратори розрахункових операцій зі створенням у паперовій та/або електронній формі відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок. Використання програмних реєстраторів розрахункових операцій при оптовій та/або роздрібній торгівлі пальним забороняється; 2) надавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням мережі Інтернет, при отриманні товарів (послуг) в обов`язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми та змісту на повну суму проведеної операції, створений в паперовій та/або електронній формі (у тому числі, але не виключно, з відтворюванням на дисплеї реєстратора розрахункових операцій чи дисплеї пристрою, на якому встановлений програмний реєстратор розрахункових операцій QR-коду, який дозволяє особі здійснювати його зчитування та ідентифікацію із розрахунковим документом за структурою даних, що в ньому міститься, та/або надсиланням електронного розрахункового документа на наданий такою особою абонентський номер або адресу електронної пошти). Фізичні особи - підприємці, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість, при продажу товарів (крім підакцизних товарів, технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту, лікарських засобів, виробів медичного призначення, ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння) або наданні послуг мають право в розрахунковому документі зазначати назву товару (послуги) у вигляді, що відображає споживчі ознаки товару (послуги) та ідентифікує належність такого товару (послуги) до товарної групи чи послуги.
Відповідно до вимог ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
У справі «Barbera, Messeguand Jabardo v. Spain» від 06 грудня 1998 року (п.146) Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.
Одночасно сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. The United Kingdom), п.161, Series A заява №25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту».
Якість складання протоколу є дуже важливою стадією оформлення справи про адміністративне правопорушення, й фактично є «обвинуваченням» держави щодо особи, що потребує належного до цього ставлення.
Як убачається з матеріалів справи, протокол про адміністративне правопорушення складено на підставі акту перевірки від 21.11.2025, в якому зазначено, що розрахунок за придбання 14.11.2025 о 14:55 біжутерії на суму 7740 грн здійснено без видачі відповідного розрахункового документу встановленої форми та змісту. Згідно з актом перевірки під час фіксації порушення особами, що здійснювали перевірку, застосовувались технічні засоби, що мають функцію фото і відеореєстації, проте відповідні відеозаписи до матеріалів справи не долучені, як і не долучені інші достатні докази на підтвердження висновків, зазначених у акті перевірки. 
Натомість на спростування висновків акту перевірки стороною захисту надано суду чек про проведення розрахункової операції 14.11.2025 о 14:58 за продаж товар на суму 7740 грн та створення при цьому електронного чеку. Відповідно до доводів захисника вказаний чек за змістом і формою відповідає вимогам чинного законодавства та видавався покупцю.
Доказів, які би спростовували вказані доводи, окрім відповідних тверджень з боку перевіряючих у акті перевірки, матеріали справи не містять.
ЄСПЛ в рішеннях по справам «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово вказував на те, що, оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.
Відповідно до Рішення Конституційного Суду України № 23-рп/2010 від 22 грудня 2010 року адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правової презумпції, в тому числі і закріпленій в статті 62 Конституції України презумпції невинуватості.
Враховуючи викладене, на підставі положень ст. 62 Конституції України, відповідно до яких усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, суд дійшов переконання що провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. 
Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір стягується у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення.
Керуючись ст.ст. 7, 155-1, 247, 251, 252, 283, 284, 285 КУпАП, 
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання захисника задовольнити.
Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно  ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 155-1 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд м. Києва протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя      Ю. Ф. Токман