ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 квітня 2026 року 
м. Київ
справа № 818/878/18
адміністративне провадження № К/9901/56167/18 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
Судді-доповідача - Васильєвої І.А.,
суддів -Юрченко В.П., Хохуляка В.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження
касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумифітофармація»
на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 05.04.2018 (суддя: Шаповал М.М.)
та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 13.06.2018 (судді: Спаскін О.А., Любчич Л.В., Калиновський В.А.)
у справі № 818/878/18
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумифітофармація»
до Сумської митниці ДФС
про визнання протиправними та скасування рішення та картки відмови,-
В С Т А Н О В И В:
У березні 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Сумифітофармація» (далі - позивач, ТОВ «Сумифітофармація») звернулося до суду з позовом до Сумської митниці ДФС (далі - відповідач, Сумська митниця ДФС, митний/контролюючий орган), в якому просило суд визнати протиправними та скасувати: 
1) рішення від 26.02.2018 № UA805180/2018/000007/1 про коригування митної вартості товарів заявленої позивачем згідно з митною декларацією № UA805180/2018/003699, в результаті чого позивачу необхідно надмірно сплатити до Державного бюджету України 57460,06 грн; 
2) рішення про відмову у прийнятті митної декларації від 23.02.2018 № UA805180/2017/033447, а саме: картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 26.02.2018 № UA805180/2017/00016.
В обґрунтування позовних вимог позивач наголосив на протиправності оскаржуваних рішень, оскільки визначення їх митної вартості за основним методом - ціною договору (контракту), підтверджуються належними документами долученими до митної декларації. 
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 05.04.2018, залишеною без змін постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 13.06.2018, у задоволенні позову відмовлено.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з мотивами якого погодився суд апеляційної інстанції, виходили з того, що на момент декларування товару та пред`явлення його до митниці декларант не надав платіжного документу про здійснення оплати за цей товар у розмірі 80% вартості інвойсу; в порушення п. 3.2 контракту до митної декларації позивач не надав сертифікату якості, а також відповідно до коносаменту від 09.01.2018 № MSCULG 383049 датою завантаження товару на борт судна є 31.12.2017, тоді як дата заповнення коносаменту в порту відправлення - 09.01.2018, що свідчить про те, що використані декларантом відомості не є об`єктивними та містять невідповідність (розбіжності) відомостей, які містилися в поданих для підтвердження митної вартості документах.
Суди також зазначили, що на вимогу митного органу позивач відмовився надати додаткові документи, необхідні для підтвердження правильності обчислення заявленої митної вартості товарів, у зв`язку з чим суди попередніх дійшли висновку, що згідно з ч. 2 та ч. 21 ст. 58 МК України, метод визначення митної вартості товарів за ціною контракту не може бути застосований.
Не погоджуючись із судовими рішеннями першої та апеляційної інстанції позивач звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій просить скасувати судові рішення першої та апеляційної інстанції та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.
В доводах касаційної скарги скаржник зазначив, що судами попередніх інстанцій порушено норми матеріального та процесуального права та порушено принцип офіційного з`ясування всіх обставин справи, що призвело до неправильного вирішення спору. 
Додає, що судами попередніх інстанцій не враховано позицію, викладену позивачем у позовній заяві, апеляційній скарзі та висловлену у судовому засіданні, а також не враховано докази, надані позивачем, зокрема, 1) лист продавця від 16.03.2018, яким продавець визнав невідповідність якісним показникам (перевищення домішок) та погодився на знижку у розмірі 8721,21 доларів США та прийняття кінцевої суми до сплати 40228,79 доларів США; 2) платіжне доручення в іноземній валюті від 20.03.2018 № 30, яким покупець - ТОВ «Сумифітофармація» здійснило перерахування валютних коштів у розмірі 40228,79 доларів США на адресу продавця.
За переконанням скаржника, вказані документи підтверджують, що розрахунки між позивачем та покупцем за специфікацією № 1 до контракту № NG071117 від 07.11.2017 здійснені за контрактною ціною із врахування знижок продавця у зв`язку з невідповідністю товару показникам якості.
Позивач зауважує, що в основу прийняття рішення про коригування митної вартості покладено технічні недоліки документів, які додані до митної декларації, які, за твердженням позивача, не впливають на митну вартість товару.
Скаржник також звертає увагу, що митним органом не надано жодних доказів і пояснень, чому вартість поставлених за одним контрактом та специфікацією різних за якістю товарів, а саме: 1) каркаде квітка суха ціла та 2) каркаде квітка суха ламана, було визначено за ціною для більш дорогого товару - каркаде квітка суха ціла. 
Позивач також зазначає, що судом першої інстанції не проаналізовано вплив якості двох порівнюваних товарів каркаде квітка суха ціла та каркаде квітка суха ламана на ціну, оскільки, за твердженням позивача, саме якість товару має суттєвий вплив на ціну такого товару.
На думку скаржника, судами попередніх інстанцій не враховано позицію Верховного суду України, викладену у постанові від 11.09.2012 у справі № 21-262а12, відповідно до якої неподання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товарів за ціною за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.
Підсумовуючи викладене скаржник просить задовольнити касаційну скаргу.
Відповідач надіслав відзив на касаційну скаргу, в якому просив таку скаргу залишити без задоволення, а судові рішення судів попередніх інстанцій, залишити без змін наголосивши на їх правомірності.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи касаційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судами попередніх інстанцій встановлено, що 07.11.2017 між ТОВ «Сумифітофармація» та компанією Toon Consolidated Company Ltd був укладений контракт № NG-071117 (т. 1 а.с. 15-16) на поставку товару. 
Відповідно до п. 2.2. контракту загальна вартість контракту складає 50 000 дол. США. 
Згідно з п. 4.1. контракту оплата здійснюється у відповідності до умов, зазначених в специфікаціях. 
Відповідно до специфікації від 07.11.2017 № 1 до контракту (т. 1 а.с. 18) продавець зобов`язується продати, а покупець прийняти та оплатити наступну рослинну сировину: 1) каркаде сабдаріфа сухий цілий цвіт у кількості 12000 кг за ціною 1,60 дол. США/кг на загальну суму 19 200 доларів США; 2) імбир корінь у вигляді слайсів в кількості 1000 кг за ціною 1,35 долара США/кг на загальну суму 1350 дол. США; 3) каркаде сабдаріфа сухий ламаний цвіт (сіфтінг) в кількості 20 000 кг за ціною 1,42 дол. США/кг на загальну суму 28400 дол. США. Загальна сума цієї специфікації 48950 дол. США. Умови поставки товару: CFR Одеса, Україна відповідно до «Інкотермс 2010» (п. 1.3. специфікації). 
Оплата товару здійснюється в такому порядку: 80% вартості інвойсу - оплата на підставі копій відвантажувальних документів, вказаних у контракті; 20% вартості інвойсу - оплата протягом 30 днів з моменту отримання товару покупцем та його митного очищення (п. 1.4. специфікації). Відповідно до інвойсу умови оплати: 80% ціни на підставі документів, 20% - після прибуття товару.
Для здійснення митного оформлення вказаного товару позивач подав митну декларацію від 23.02.2018 № UA805180/2017/033447 (т. 1 а.с. 12), у якій задекларовано митну вартість товару в розмірі відповідно до контракту до ціни контракту, за методом визначення митної вартості № 1, а саме: «частини рослин, сушені, не розфасовані для роздрібного продажу - каркаде суха ламана квітка (сіфтінг)» в кількості 20 000 кг за ціною 1,42 дол. США/кг на загальну суму 28 400 дол. США. Вартість товару склала 868840,34 грн. 
Разом з митною декларацією була надана документація, необхідна для митного оформлення та визначення митної вартості товару, в тому числі: зовнішньоекономічний контракт від 07.11.2017 № NG-071117 (т. 1 а.с. 15-16), специфікація від 07.11.2017 № 1 (т. 1 а.с. 18), комерційний інвойс від 22.01.2018 № N XP/0050/TCC/SU/18/01 з перекладом (т. 1 а.с. 19-20), пакувальний лист до інвойсу віл 22.01.208 № NXP/0049/TCC/SU/18/01 з перекладом (т. 1 а.с. 21-22), сертифікат походження від 11.01.2018 № А10415 з перекладом (т. 1 а.с. 23-24), коносамент від 09.01.2018 № MSCULG 383049 (т. 1 а.с. 25), CMR від 16.02.2018 № 201 (т. 1 а.с. 26), фітосанітарний сертифікат від 10.01.2018 № IK2018/149 (т. 1 а.с. 27), сертифікат аналізу на каркаде б/н від 22.01.2018 з перекладом (т. 1 а.с. 28-29).
Не погодившись із заявленою митною вартістю товару за вказаною митною декларацією від 23.02.2018 № UA805180/2017/033447 Сумська митниця ДФС, прийняла рішення від 26.02.2018 № UA805180/2018/000007/1 (т. 1 а.с. 10) про коригування митної вартості товарів, в результаті чого позивачу необхідно сплатити до Державного бюджету України 57460,06 грн та видала картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 26.02.2018 № UA805180/2017/00016 (т. 1 а.с. 11).
Відносини, пов`язані із справлянням митних платежів, регулюються, зокрема, Митним кодексом України (далі - МК України, у редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин).
Так, частиною 1 статті 51 МК України передбачено, що митна вартість товарів, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до положень цього Кодексу.
Згідно з частиною 1 статті 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.
Частиною 1 статті 53 МК України визначено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Згідно з частиною 2 статті 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування. 
Частиною 3 статті 53 МК України передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Згідно з частинами 1 та 3 статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
За частиною 1 статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Відповідно до статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 МК України за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю, відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.
При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.
У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
Відповідно до частин 11 та 12 статті 264 МК України орган доходів і зборів відмовляє у прийнятті митної декларації виключно з таких підстав: 1) митна декларація не містить усіх відомостей або подана без документів, передбачених статтею 335 цього Кодексу; 2) електронна митна декларація не містить встановлених законодавством обов`язкових реквізитів; 3) митну декларацію подано з порушенням інших вимог, встановлених цим Кодексом.
У разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою органу доходів і зборів заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Один примірник зазначеної картки невідкладно вручається (надсилається) декларанту або уповноваженій ним особі. Інформація про відмову у прийнятті для оформлення електронної митної декларації надсилається декларанту електронним повідомленням, засвідченим електронним цифровим підписом посадової особи органу доходів і зборів.
Проаналізувавши зазначені вище норми, Суд зазначає, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у постанові 25.08.2023 у справі № 810/693/17.
Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Верховний Суд неодноразово у своїх рішеннях звертав увагу щодо такого застосування судом статей 53, 54 МК України у подібних правовідносинах, зокрема у постанові від 23.10.2021 у справі № 815/4821/16 (касаційне провадження №К/9901/39168/18), але не виключно.
В контексті наведеного суди попередніх інстанцій встановили, що в процесі перевірки заявлених позивачем у митній декларації № UA805180/2018/003447 відомостей щодо імпортованого товару встановлено необ`єктивність та недостатність документального підтвердження використаних декларантом даних в наданих до митного оформлення документах, оскільки відповідно до пункту 1.1. контракту Продавець (Toon Consolidated Company Ltd.) зобов`язується продати, а Покупець (позивач) прийняти та оплатити рослинну сировину, згідно Специфікації до цього контракту.
В той же час, пунктом 2.1 контракту передбачено, що поставка товару здійснюється на умовах, вказаних в специфікаціях до даного контракту, а пунктом 4.1 контракту передбачено, що оплата товару здійснюється згідно з специфікацією до даного контракту.
Між тим, згідно з пунктом 1.4 специфікації № 1 до контракту від 07.11.2017 (т. 1 а.с. 18) оплата товару по даній специфікації здійснюється наступним чином: - 80% вартості інвойсу на підставі копій відвантажувальних документів, вказаних в контракті, 20 % вартості інвойсу - оплата протягом 30 днів з моменту отримання товару Покупцем та його митного очищення. 
В той же час інвойсом (т. 1 а.с. 19-20) передбачено терміни оплати: 80% ціни на підставі документів, а 20 % після прибуття товару.
При цьому, суди попередніх інстанцій вірно встановили, що інвойс видано 22.01.2018, а товар прямував до України з 09.01.2018, з огляду на що інвойс надсилався позивачу окремо від товару, а відтак, отримавши його, позивач мав сплатити 80% вказаної в ньому вартості товару та пред`явити до митниці відповідний платіжний документ.
Таким чином, суди попередніх інстанцій вірно дійшли висновку, що на момент декларування імпортованого товару та пред`явлення його до митниці декларант мав надати платіжний документ про здійснення оплати за цей товар у розмірі 80% вартості інвойсу, однак в порушення вимог частини 2 статті 53 МК України такого документу надано не було.
Крім того, суди встановили, що також вбачається з матеріалів справи, що відповідно до коносаменту № MSCULG 383049 (т. 1 а.с. 25) датою завантаження товару на судно є 31.12.2017, тоді як датою заповнення цього документу в порту відправлення є 09.01.2018, з огляду на що товар прямував з Нігерії до України з 09.01.2018 до 17.02.2018 відповідно. При цьому, умовою поставки імпортованого товару за МД, специфікацією та інвойсом являється «CFR» згідно з Правилами «Інкотермс-2010».
Згідно з Правилами «Інкотермс-2010» умова поставки CFR - Вартість і фрахт (... назва порту призначення) означає, що продавець виконав постачання, коли товар перейшов через поручні судна в порту відвантаження. Також відповідно до статті А.4 вказаної умови поставки Правил Інкотермс-2010 Продавець зобов`язується завантажити товар на борт судна в порту відвантаження в установлену дату або в межах обумовленого терміну, а Покупець зобов`язаний прийняти поставку товару, коли вона виконана у відповідності до статті А.4, і отримати товар від перевізника в названому порту призначення. У свою чергу, статтею В.5 визначено, що Покупець зобов`язаний нести усі ризики втрати або пошкодження товару з моменту переходу товару через поручні судна в порту відвантаження. Тобто, поставка вважається здійсненою з моменту переходу товару через поручні судна, яке здійснюватиме морське перевезення товару до порту призначення.
При цьому, слід зауважити, що Графа «Declared value» (задекларована вартість) коносаменту не містить даних про вартість завантаженого товару, що свідчить про неможливість ідентифікації завантаженого товару із тим, вартість якого має бути сплачена позивачем згідно з інвойсом та специфікацією.
В той же час, пред`явлений до митниці інвойс видано 22.01.2018, тоді як фактична поставка товару здійснена 31.12.2017 відповідно до графи коносаменту «Shipped on board date» (дата завантаження на борт судна), що також унеможливлює ідентифікацію завантаженого товару із товаром, вартість якого має сплачуватись згідно з цим інвойсом.
Крім іншого, судами також встановлено, що підтверджується матеріалами справи товар прямував до порту призначення (Одеса, Україна) згідно коносамента в контейнері № MSCU9648201/40HC, однак в пакувальному листі та інвойсі вказано інший № контейнера - MSCU964820/1. 
Суди також вірно встановили, що графа коносаменту «Freight&Charges» (cargo shall not be delivered unless freight and charges are paid) (вантаж не доставляється доки не буде сплачений фрахт та збори) містить заповнену відмітку Freight Collect (фрахт збирається), яка означає, що фрахт підлягає оплаті вантажоотримувачем в порту призначення, що свідчить про те що вартість фрахту ще не оплачена і має збиратися по прибуттю вантажу в порту призначення.
Також, як вірно відмітили суди попередніх інстанцій, з матеріалів справи вбачається, що відповідно до пункту 3.2 контракту відвантажувальний товар має супроводжуватися, в тому числі, й сертифікатом якості. Однак, разом із МД до митниці надано лише скан-копію сертифікату аналізу (т. 1 .а.с. 28-29), згідно якого досліджено мікробіологію товару, фізичні характеристики, зовнішній вигляд і зазначено умови його зберігання перед продажом.
При цьому, сертифікат аналізу видано 22.01.2018, після фактичної поставки товару та відправлення його морським транспортом до України. Тобто, згідно з коносаментом, починаючи з 09.01.2018, товар прямував до України і на території Нігерії не перебував, а тому провести його аналіз та видати за його результатами сертифікат продавець фізично не мав можливості.
Також, фітосанітарний сертифікат (т. 1 а.с. 27) і сертифікат походження (т. 1 а.с. 23-24) складено в Нігерії (місто Lagos) 10.01.2018 та 11.01.2018 відповідно, тобто після фактичного відправлення товару з порту відвантаження в Нігерії до порту призначення в Україну, з огляду на що, на момент перевірки товаросупровідних документів вірно встановлено, що використані декларантом відомості не підтверджені документально, що свідчить про відсутність підтвердження складової митної вартості товару, яка є обов`язковою при її обчисленні.
Відтак, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що у митного органу були наявні обґрунтовані сумніви стосовно задекларованої позивачем митної вартості товару, у зв`язку з чим правомірно позивачу було запропоновано подати додаткові документи, що підтверджують заявлену митну вартість товару, однак, у наданні додаткових документів митному органному декларантом було відмовлено листом від 23.02.2018 № 85 (т. 1 а.с. 31).
Оскільки подані декларантом документи містили розбіжності та позивачем не спростовано сумнівів митного органу у правильному визначенні митної вартості товару декларантом, позивачу правомірно було відмовлено у митному оформленні товару за заявленою ним митною вартістю відповідно до вимог митного законодавства.
При цьому, Суд звертає увагу на те, що прийняттю рішення про коригування передувала процедура консультацій щодо обрання методу визначення митної вартості товару та обмін наявною інформацією, в ході якої митний орган прийшов до обґрунтованого висновку, що митна вартість товару не може бути визнана у зв`язку з тим, що документи, які подані для підтвердження митної вартості, містять розбіжності, що унеможливлює визначення митної вартості за методом, обраним декларантом.
Враховуючи викладене, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про обґрунтованість рішення від 26.02.2018 № UA805180/2018/000007/1 про коригування митної вартості товарів та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 26.02.2018 № UA805180/2017/00016.
Щодо посилання скаржника на те, що суди попередніх інстанцій не взяли до уваги листи продавця товару від 16.03.2018 в якому вказано про невідповідність товару якісним показникам (перевищення домішок) та надано згоду на знижку у розмірі 8721,21 дол. США, то Суд звертає увагу на те, що такі листи були відсутні на момент митного оформлення товару за митною декларацією від 23.02.2018 № UA805180/2017/033447.
Більш того, пунктом 7.4 контракту передбачено, за поставку неякісного товару Продавець сплачує Покупцеві суму претензії, яка була надана Покупцем і в якій вказана сума витрат, які будуть в Покупця на переробку товарів і виробництва тієї якості, яка відповідатиме вимогам, вказаним в контракті. 
Відносно посилання скаржника на те, що судом першої інстанції не проаналізовано вплив якості двох порівнюваних товарів каркаде квітка суха ціла та каркаде квітка суха ламана на ціну, оскільки, за твердженням позивача, саме якість товару має суттєвий вплив на ціну такого товару, то колегія суддів вважає вказані доводи безпідставними, оскільки позивачем до митного оформлення не було надано сертифікату якості, як того вимагає п. 3.2 контракту.
Щодо доводів позивача у касаційній скарзі про те, що технічні недоліки документів, які додані до митної декларації, не впливають на митну вартість товару, то Суд вважає вказані доводи безпідставними, оскільки від правильності заповнення документів та подання їх до митного органу залежить і митна вартість декларованого товару.
Отже, доводи касаційної скарги, не знайшли свого підтвердження та спростовуються матеріалами справи і не дають підстав вважати, що при прийнятті оскаржуваних рішень суди допустили неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права при ухваленні рішень чи вчиненні процесуальних дій.
Касаційний перегляд справи здійснено в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» від 15.01.2020 № 460-ІХ (відповідно до пункту 2 розділу ІІ цього Закону), та в межах доводів та вимог касаційної скарги відповідно до ч. 1 ст. 341 КАС України.
Згідно з частиною 1 статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумифітофармація» залишити без задоволення. 
Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 05.04.2018 та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 13.06.2018 у справі № 818/878/18 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Головуючий суддя І.А. Васильєва
Cудді В.П. Юрченко
В.В. Хохуляк