П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 квітня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/7430/25	

 	Головуючий в 1 інстанції: Бойко О.Я. Місце ухвалення рішення: м. Одеса 	
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого – Лук`янчук О.В.
суддів – Бітова А.І.
– Ступакової І.Г.
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 10 березня 2026 року про прийняття звіту про виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30.04.2025 у справі № 420/7430/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дії та зобов`язання здійснити перерахунок та виплату пенсії, без обмеження пенсії максимальним розміром та застосування понижуючих коефіцієнтів, 
В С Т А Н О В И Л А :
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 30.04.2025 у справі № 420/7430/25 позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області задоволено частково.
Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо невиплати з 01.03.2025 ОСОБА_1 пенсії у повному (законному) розмірі та обмеження її максимальним розміром.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити з 01.03.2025 перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії у розмірі, підвищеному відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25.02.2025 № 209 “Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткові заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2025 році“, без обмеження пенсії максимальним розміром та застосування понижуючих коефіцієнтів, з урахуванням раніше виплачених сум.
В задоволенні решти вимог – відмовлено.
В задоволенні клопотання про звернення до негайного виконання рішення суду - відмовлено.
Встановлено Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області тримісячний строк для подання звіту про виконання рішення суду з дня набрання законної сили рішенням суду у справі 420/7430/25.
Рішення суду набрало законної сили: 05.08.2025.
Ухвалою суду від 20.11.2025 у задоволенні заяви Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про прийняття звіту по справі № 420/7430/25 – відмовлено; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області подати протягом 3 (трьох) місяців з дати прийняття цієї ухвали звіт про виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30.04.2025 у справі № 420/7430/25.
11.02.2026 від відповідача надійшов звіт про виконання рішення суду у даній справі, який обґрунтований наступним:
- Головним управлінням на підставі рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30.04.2025 по справі № 420/7430/25, залишеного без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 05.08.2025, ОСОБА_1 27.11.2025 проведено перерахунок пенсії з 01.03.2025. Новий розмір пенсії ОСОБА_1 , встановлений після виконання зазначеного рішення становив 43109,44 грн.;
- загальна сума доплати пенсії за період з 01.03.2025 по 28.02.2026 склала 118293,21 грн (з 01.03.2025 по 30.11.2025 — 93117,15 грн та поточна заборгованість пенсії з 01.12.2025 по 28.02.2026 — 25176,06 грн).;
- 22.11.2025 до Головного управління надійшла ухвала Одеського окружного адміністративного суду від 21.11.2025, якою змінено спосіб і порядок виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30.04.2025 № 420/7430/25 шляхом стягнення з Головного управління на користь ОСОБА_1 суму нарахованої доплати пенсії за період з 01.03.2025 по 31.08.2025 у розмірі 79814,70 грн.;
- до Головного управління надійшов лист від 28.11.2025 №16-06-06/13606 щодо виконання виконавчого листа Одеського окружного адміністративного суду від 10.09.2025 (з урахуванням ухвали Одеського окружного адміністративного суду від 21.11.2025) по справі №420/7430/25 за позовом ОСОБА_1 . 02.12.2025 Головним управлінням надано інформацію щодо виконання рішення суду за позовом ОСОБА_1 . Державній казначейської службі України. Таким чином, покладені судом зобов`язання виконані в повному обсязі, в порядку, встановленому чинним законодавством, та в межах повноважень, покладених на Головне управління.
19.02.2026 від позивача надійшла заява, в якій він просить:
- зобов`язати відповідача виконати рішення суду і Окрему ухвалу від 21.11.2025 та поновити позивачу виплату основного розміру щомісячної пенсії з 01.11.2025 у визначеному судом розмірі – 43 109,44 грн., яку відповідач вже виплачував з вересня 2025 року;
- зобов`язати ГУ ПФУ в Одеській області негайно повернути ОСОБА_1 недоплаченій за період з листопада 2025 року по лютий місяць включно 2026 року основний розмір щомісячної пенсії у розмірі – 50 064,51 грн.;
- за тривале та умисне не виконання рішення та Окремої ухвали суду у справі № 420/7430/25 та неодноразові здійснення протиправних дій накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання судового рішення та окремої ухвали штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. 
В обґрунтування поданої заяви позивач заначив, що протягом чотирьох місяців, листопад-грудень 2025 року та січень-лютий 2026 року відповідач знову почав виплачувати позивачу щомісячну пенсії у меншому розмірі, чим було зобов`язано судом та яку він вже виплачував у повному обсязі з вересня 2025 року у сумі – 43 109,44 грн. Таким чином, позивач наголошує, що рішення суду та Окрема ухвала залишаються невиконаними, поданий звіт слід вважати формальним та недостовірним, оскільки пенсійний орган під час виконання рішення суду з 01.11.2025 протиправно змінив розмір щомісячної пенсії з 43 109,44 грн. на 29 806,99 грн. і 32 135,83 грн.
Ухвалою суду від 10.03.2026 р. прийнято звіт Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30.04.2025 у справі № 420/7430/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дії та зобов`язання здійснити перерахунок та виплату пенсії, без обмеження пенсії максимальним розміром та застосування понижуючих коефіцієнтів.
Судовий контроль за виконанням рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30.04.2025 у справі № 420/7430/25 припинено.
Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на не повне з`ясування судом обставин справи, неправильне застосування норм права, просить скасувати ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 10.03.2026 у справі № 420/7430/25; встановити Головному управлінню Пенсійного фонду України в Одеській області новий строк на подання у 30-денний термін звіту про виконання рішення та окремої ухвали від 21.11.2025р. Одеського окружного адміністративного суду по справі № 420/7430/25 у повному обсязі, а саме: зобов?язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області протягом 30 днів з дня отримання цієї постанови подати до Одеського окружного адміністративного суду звіт про виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30.04.2025 року в частині нарахування та виплати щомісячної пенсії ОСОБА_1 в повному/законному розмірі 43 109,44 грн, починаючи з 01.11.2025 року та повернути недоплачену з 01.11.2025 року суму щомісячної пенсії.
В своїй скарзі апелянт посилається на правові висновки, викладені в постанові Восьмого апеляційного адміністративного суду від 03.03.2026 р. у справі 460/6821/25 та в постанові Другого апеляційного адміністративного суду від 25.02.2026 року у справі 520/10023/25.
Крім того зазначає, що Київським окружним адміністративним судом в рішенні від 04.03.2026 року при розгляді справи № 320/51895/25, зроблено висновок про наявність правових підстав для визнання постанови Кабінету Міністрів України №821 протиправною та нечинною.
Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі ч.1 ст.311 КАС України.
Суд першої інстанції прийняв звіт про виконання судового рішення без установлення нового строку для подання звіту і припинив раніше установлений судовий контроль, оскільки зміна способу виконання судового рішення з спонукання суб`єкта владних повноважень до виплати боргу на спосіб виконання судового рішення шляхом стягнення боргу за приписами Закону України від 05.06.2012 №4901-VI "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" зумовлює обтяження обов`язком подальшого примусового виконання судового рішення не відповідача у справі (територіальний орган системи ПФУ), а відповідного суб`єкта владних повноважень системи Державної казначейської служби України.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно з частиною 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Статтею 129-1 Конституції України передбачено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.
Статтею 14 КАС України передбачено, що судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
В силу положень частини 4 статті 372 КАС України, примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.
За правилами частини 1 статі 373 КАС України, виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.
Згідно з положеннями частини 1 статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII) виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження, та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
У частині 1 статті 11 Закону № 1404-VIII йдеться про те, що державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
З аналізу вищезазначених законодавчих норм убачається, що не можна зобов`язати суб`єкта владних повноважень виконувати судове рішення шляхом ухвалення з цього приводу іншого судового рішення, оскільки примусове виконання рішення суду здійснюється в порядку, передбаченому Законом № 1404-VIII.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі № 686/23317/13-а.
Відповідно до частини 1 статті 370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Обов`язковість виконання судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Конституційний Суд України зазначив, що складовою права кожного на судовий захист є обов`язковість виконання судового рішення (абзац третій пункту 2.1 мотивувальної частини Рішення від 26 червня 2013 року № 5-рп/2013). Це право охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).
Конституційний Суд України у Рішенні від 26 червня 2013 року взяв до уваги практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), який, зокрема, у пункті 43 рішення у справі «Шмалько проти України», заява № 60750/00, від 20 липня 2004 року вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.
Крім того, у Рішенні від 15 травня 2019 року № 2-р(II)/2019 Конституційний Суд України з посиланням на практику ЄСПЛ підкреслив, що визначене статтею 6 Конвенції право на суд було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне обов`язкове судове рішення не виконувалося на шкоду одній зі сторін; і саме на державу покладено позитивний обов`язок створити систему виконання судових рішень, яка була б ефективною як у теорії, так і на практиці, і гарантувала б їх виконання без неналежних затримок; ефективний доступ до суду включає право на те, щоб рішення суду було виконане без невиправданих затримок; держава та її державні органи відповідальні за повне та своєчасне виконання судових рішень, які постановлені проти них (пункт 84 рішення у справі Валерій Фуклєв проти України від 07 червня 2005 року, заява № 6318/03; пункт 43 рішення у справі Шмалько проти України від 20 липня 2004 року, заява № 60750/00; пункти 46, 51, 54 рішення у справі Юрій Миколайович Іванов проти України від 15 жовтня 2009 року, заява № 40450/04; пункт 64 рішення у справі Apostol v. Georgia від 28 листопада 2006 року, заява № 30779/04).
На підставі аналізу статей 3, 8, частин першої та другої статті 55, частин першої та другої статті 129-1 Конституції України в системному взаємозв`язку Конституційний Суд України в пункті 2.1 мотивувальної частини Рішення від 15 травня 2019 року № 2-р(II)/2019 констатував, що обов`язкове виконання судового рішення є необхідною умовою реалізації конституційного права кожного на судовий захист, тому держава не може ухилятися від виконання свого позитивного обов`язку щодо забезпечення виконання судового рішення задля реального захисту та відновлення захищених судом прав і свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави. Позитивний обов`язок держави щодо забезпечення виконання судового рішення передбачає створення належних національних організаційно-правових механізмів реалізації права на виконання судового рішення, здатних гарантувати здійснення цього права та обов`язковість судових рішень, які набрали законної сили, що неможливо без їх повного та своєчасного виконання.
Також Конституційний Суд України у рішенні від 30 червня 2009 року №16-рп/2009 зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сил.
Стаття 1 Першого протоколу до Конвенції визначено, що кожна фізична чи юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Відповідно до ч.1 ст. 382-2 КАСУ суд розглядає звіт суб`єкта владних повноважень про виконання судового рішення протягом десяти днів з дня його надходження в порядку письмового провадження, а за ініціативою суду чи клопотанням сторін - у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду питання, не перешкоджає судовому розгляду.
За ч. 1 ст. 382-3 КАСУ за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень суд постановляє ухвалу про прийняття або відмову у прийнятті звіту, яку може бути оскаржено в апеляційному порядку за правилами частини п`ятої статті 382-1 цього Кодексу.
У зазначеній вище нормі процесуального кодексу (ст. 382 КАС України), законодавець фактично наділив суд повноваженнями контролю за виконанням того, що для суб`єкта владних повноважень передбачив у своєму рішенні адміністративний суд.
Так, рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 30.04.2025 у вказаній справі встановлено право позивача на перерахунок та виплату пенсії, починаючи з 01.03.2025 у розмірі, підвищеному відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25.02.2025 № 209 “Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткові заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2025 році“, без обмеження пенсії максимальним розміром та застосування понижуючих коефіцієнтів, з урахуванням раніше виплачених сум.
На виконання рішення суду у вказаній справі відповідач 27.11.2025 провів перерахунок пенсії позивача з 01.03.2025, відповідно до якого: підсумок пенсії (з надбавками): 43109,44 грн., з урахуванням максимального розміру пенсії: 43109,44 грн.
Таким чином, рішення суду в частині здійснення перерахунку пенсії позивача виконане відповідачем, що підтверджується відповідним перерахунком пенсії.
Пунктом 3 Порядку №821 визначено, що судові рішення та виконавчі документи, що надходять на виконання до Пенсійного фонду України та його територіальних органів реєструються та зберігаються відповідно до правил, встановлених постановою Кабінету Міністрів України від 17 січня 2018 р. № 55 Деякі питання документування управлінської діяльності (Офіційний вісник України, 2018 р., № 23, ст. 770).
Облік нарахованих на виконання рішень суду сум пенсій (щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці) за минулий час та перерахованих пенсій за рішенням суду ведеться в базах даних одержувачів відповідних виплат (електронних пенсійних справах/електронних справах одержувачів) на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду України про призначення (перерахунок) відповідних виплат та у сформованому на їх підставі переліку одержувачів виплат на виконання судових рішень (далі - перелік).
Агрегована та знеособлена інформація з переліку, що містить відомості про вид пенсії (іншої виплати), суму, що належить до виплати, та джерела фінансування відповідних витрат, розміщується у загальному доступі на веб-порталі електронних послуг Пенсійного фонду України із актуалізованою інформацією станом на 1 число кожного місяця, а також в особистому кабінеті стягувача на веб-порталі електронних послуг Пенсійного фонду України.
За приписами пункту 4 Порядку №821, видатки на виплату нарахованих пенсій (щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці) за рішеннями суду за минулий час (тобто за період, визначений за рішеннями суду, які набрали законної сили та видані або ухвалені після набрання чинності Законом України Про гарантії держави щодо виконання судових рішень, на виконання яких визначено зобов`язання органу Пенсійного фонду України здійснити нарахування/перерахунок/виплату сум пенсії, доплат, надбавок тощо до пенсії, довічного грошового утримання суддям у відставці, за час, що передує даті набрання законної сили такими рішеннями суду) та перерахованих пенсій за такими рішеннями суду здійснюються за окремими напрямами, передбаченими в бюджеті Пенсійного фонду України на таку мету, за джерелами виплати відповідних сум, визначених законодавством.
Відповідно до пункту 5 Порядку №821, виплати нарахованих на виконання рішень суду сум пенсій (щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці) за минулий час проводяться щомісяця одержувачам, яких включено до переліку станом на 1 число місяця, що передує місяцю, в якому здійснюється виплата. На забезпечення таких виплат щомісяця спрямовується частина бюджетних асигнувань відповідно до розпису державного бюджету/помісячного розпису доходів і видатків бюджету Пенсійного фонду України на відповідну мету в межах коштів, передбачених бюджетом Пенсійного фонду України на відповідний рік.
Пунктом 6 Порядку №821 визначено, що видатки на виплату перерахованих пенсій за рішенням суду здійснюються в межах бюджетних асигнувань відповідно до розпису державного бюджету/помісячного розпису доходів і видатків бюджету Пенсійного фонду України на відповідну мету, які передбачені бюджетом Пенсійного фонду України на відповідний рік, одержувачам, яких включено до переліку станом на 1 число місяця, що передує місяцю, в якому здійснюється виплата.
Для забезпечення виплат за рішеннями суду, передбачених пунктами 5 і 6 цього Порядку, виплата пенсій (щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці) проводиться в сумі, що визначається пропорційно виділеним на зазначені цілі бюджетним асигнуванням відповідно до розпису державного бюджету/помісячного розпису доходів і видатків бюджету Пенсійного фонду України, які передбачені бюджетом Пенсійного фонду України на відповідний рік, але не більшій від належної до виплати суми, що обліковується в переліку (п. 7 Порядку №821).
Повноваження Пенсійного фонду України, як виконавця бюджетних програм у спірних правовідносинах, передбачені статтею 23 Бюджетного кодексу України, в частині першій якої зазначено, що будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України.
Крім того, приписами пунктів 20 та 29 частини першої статті 116 Бюджетного кодексу України встановлено, що взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених цим Кодексом чи законом про Державний бюджет України та здійснення видатків бюджету чи надання кредитів з бюджету без встановлених бюджетних призначень або з їх перевищенням всупереч цьому Кодексу чи закону про Державний бюджет України є порушенням бюджетного законодавства.
Підсумовуючи викладене колегія суддів приходить до висновку, що виплата нарахованих (перерахованих) сум пенсій за рішенням суду здійснюється управлінням Пенсійного фонду виключно за рахунок коштів Пенсійного Фонду України та інших джерел, визначених законодавством, зокрема, за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.
При цьому судом враховано, що виділення коштів із бюджету Пенсійного фонду України на фінансування вказаних платежів не залежить від волі окремого керівника територіального органу Пенсійного фонду України, що дає підстави для висновку про відсутність в діях керівника Управління ознак вини та умислу направленого на невиплату позивачу нарахованої суми заборгованості на виконання судового рішення.
З наведеного слідує, що рішення рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 30.04.2025 у справі № 420/7430/25 виконано відповідачем лише в частині перерахунку пенсії.
Відповідачем у звіті зазначено, що загальна сума доплати пенсії за період з 01.03.2025 по 28.02.2026 склала 118293,21 грн (з 01.03.2025 по 30.11.2025 — 93117,15 грн та поточна заборгованість пенсії з 01.12.2025 по 28.02.2026 — 25176,06 грн).
Колегія суддів враховує, що ухвалою суду від 21.11.2026 р. змінено спосіб і порядок виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30.04.2025 по справі №420/7430/25 шляхом стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на користь ОСОБА_1 суму нарахованої доплати пенсії за період з 01.03.2025 по 31.08.2025 у розмірі 79 814 (сімдесят дев`ять тисяч вісімсот чотирнадцять),70 грн.
Водночас, в частині виплати заборгованості за наслідком такого перерахунку з листопада-грудня 2025 р. та січня-лютого 2026 р. є невиконаним.
Колегія суддів зазначає, що згідно з ч. ч. 1-5 ст. 382-3 КАС України за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень суд постановляє ухвалу про прийняття або відмову у прийнятті звіту, яку може бути оскаржено в апеляційному порядку за правилами частини п`ятої статті 382-1 цього Кодексу. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.
Суд відмовляє у прийнятті звіту, якщо суб`єктом владних повноважень не наведено обґрунтовані обставини, які ускладнюють виконання судового рішення, або заходи, які вживаються ним для виконання судового рішення, на переконання суду, є недостатніми для своєчасного та повного виконання судового рішення.
Суд також відмовляє у прийнятті звіту, якщо звіт подано без додержання вимог частин другої та/або третьої статті 382-2 цього Кодексу.
У разі постановлення ухвали про відмову у прийнятті звіту суд накладає на керівника суб`єкта владних повноважень штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також додатково може встановити новий строк подання звіту відповідно до частини третьої статті 382-1 цього Кодексу або за власною ініціативою розглянути питання про зміну способу і порядку виконання судового рішення.
Суд за клопотанням суб`єкта владних повноважень може зменшити розмір штрафу або звільнити від його сплати на підставі доказів, що підтверджують здійснення керівником такого суб`єкта владних повноважень дій, які спрямовані на виконання судового рішення та які, на переконання суду, на момент розгляду звіту є достатніми і вичерпними.
Якщо судове рішення стосується здійснення виплат (пенсійних, соціальних тощо), суд може зменшити розмір штрафу або звільнити від його сплати на підставі доказів, які підтверджують відсутність бюджетних асигнувань у суб`єкта владних повноважень та вжиття його керівником всіх необхідних заходів для встановлення таких бюджетних асигнувань, які, на переконання суду, на момент розгляду звіту є достатніми і вичерпними.
Відповідно до ч. 11 ст. 382-3 КАС України якщо суд прийняв звіт про виконання судового рішення, але суб`єктом владних повноважень відповідне судове рішення виконано не в повному обсязі, суд одночасно встановлює новий строк для подання звіту відповідно до частини третьої статті 382-1 цього Кодексу.
Зважаючи на обставини даної справи, колегія суддів доходить висновку про необхідність прийняття звіту та наявність підстав для установлення нового строку для подання звіту відповідно до частини третьої статті 382-1 КАС України, оскільки в частині виплати заборгованості за наслідком такого перерахунку з листопада-грудня 2025 р. та січня-лютого 2026 р. є невиконаним.
З огляду на викладене, колегія суддів приходить до переконливого висновку про те, що оскаржувана ухвала суду підлягає скасуванню, як винесена за неповного з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, із порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання про прийняття звіту про виконання судового рішення в справі № 420/7430/25, із прийняттям нового рішення про прийняття звіту і встановлення нового строку для подання до суду звіту про виконання рішення.
Керуючись 229, 243, 310, 312, 313, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів, 
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 10 березня 2026 року про прийняття звіту щодо виконання судового рішення в адміністративній справі № 420/7430/25 - скасувати. 
Ухвалити постанову, якою прийняти звіт Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30.04.2025 у справі № 420/7430/25.
Встановити Головному управлінню Пенсійного фонду України в Одеській області новий строк для подання до суду першої інстанції звіту про виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30.04.2025 у справі № 420/7430/25 терміном 30 (тридцять) календарних днів з дня отримання цієї ухвали. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повний текст судового рішення виготовлений 21 квітня 2026 року.

Головуючий суддя: О.В. Лук`янчук 

Суддя: А.І. Бітов

Суддя: І.Г. Ступакова