Єдиний унікальний номер 448/1362/23 
Провадження № 1-кп/448/42/26

В И Р О К
Іменем України

06.04.2026 місто Мостиська
Мостиський районний суд Львівської області у складі:
головуючої судді - ОСОБА_1 
за участі секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Мостиська матеріали кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12023140000000790 від 10.05.2023 по обвинуваченню:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Космач, Богородчанського району, Івано-Франківської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, працюючого водієм у ФОП ОСОБА_4 , одруженого, який має на утриманні троє малолітніх дітей, раніше не судимого,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною другою статті 332, частиною першою статті 369 Кримінального кодексу України (далі КК),
за участі сторін кримінального провадження:
прокурора - ОСОБА_5 ,
обвинуваченого - ОСОБА_3 (в режимі відеозв`язку),
захисника обвинуваченого - ОСОБА_6 ( в режимі відеозв`язку),

безпосередньо після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, ухвалив вирок про наступне:
І. Формулювання обвинувачення, визнаного Судом доведеним.
1. ОСОБА_3 , маючи умисел на організацію та сприяння незаконного переправлення осіб через державний кордон України, шляхом усунення перешкод, діючи за попередньою змовою групою осіб із не встановленими досудовим розслідуванням особами, організував незаконне переправлення через державний кордон України, двох осіб, нібито під виглядом водіїв фізичних осіб - підприємців, які мають ліцензію на право провадження господарської діяльності з міжнародних перевезень вантажів та пасажирів автомобільним транспортом, шляхом внесення анкетних даних вказаних осіб до системи «Шлях» та усунув перешкоди в незаконному переправленні цих осіб через державний кордон України, шляхом надання неправомірної вигоди службовій особі Державної прикордонної служби для безперешкодного перетину державного кордону України у пункті пропуску «Шегині», що за адресою: Львівська область, Яворівський район, с. Шегині, вул. Дружби, 212.
Так, Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» (надалі- Указ Президента), у зв?язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року введено воєнний стан в Україні.
Статтею 33 Конституції України встановлено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.
Пунктом 3 Указу Президента України визначено, що у зв?язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30- 34, 38, 39, 41 - 44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України "Про правовий режим воєнного стану".
Відповідно до рішення Прикордонної служби України №23-61122/0/6/-22 від 24.02.2022, прийнятого у відповідності до Указу Президента, з метою забезпечення оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканості, проведення своєчасної та повної мобілізації, заборонити на період дії правового режиму воєнного стану, виїзд за межі України громадян України чоловічої статті віком від 18 до 60 років.
Постановою Кабінету Міністрів України №615 із змінами від 20 травня 2022 року, передбачено, що у разі введення в Україні воєнного стану пропуск водіїв, що здійснюють перевезення медичних вантажів, вантажів гуманітарної допомоги автомобільними транспортними засобами для потреб Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також населення України, через державний кордон здійснюється уповноваженими службовими особами Держприкордонслужби за наявності відповідних рішень про виїзд за межі України, виконання правил перетину державного кордону України та за наявності інформації про особу у відповідній інформаційній системі, адміністратором якої є Укртрансбезпека.
Рішення про виїзд за межі України водіїв, що здійснюють перевезення для потреб Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також медичних вантажів, вантажів гуманітарної допомоги автомобільними транспортними засобами, приймається Мінінфраструктури або обласними, Київською міською військовими адміністраціями за наявності відповідного обґрунтування щодо обсягів вантажів та кількості транспортних засобів, необхідних для їх перевезення, у листах від будь-якого з таких органів, підприємств, установ, організацій, закладів.
Згідно абзацу першого пункту 2-9 постанови Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України» (із змінами внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2022 року №615 ) у разі введення в Україні воєнного стану пропуск через державний кордон водіїв транспортних засобів суб?єктів господарювання, які мають ліцензію на право провадження господарської діяльності з міжнародних перевезень вантажів та пасажирів автомобільним транспортом (далі - ліцензіати), здійснюється уповноваженими службовими особами Держприкордонслужби за умови виконання правил перетину державного кордону України та за наявності інформації про особу у відповідній інформаційній системі, адміністратором якої є Укртрансбезпека. Інформація про водіїв, зазначених в абзаці першому цього пункту, вноситься до відповідної інформаційної системи, адміністратором якої є Укртрансбезпека, на підставі заявки ліцензіата. Перетин державного кордону здійснюється особою, зазначеною в абзаці першому цього пункту, лише на транспортному засобі, який є засобом провадження господарської діяльності ліцензіата, повна маса якого становить 3500 кілограмів та більше. Укртрансбезпека проводить перевірку інформації про транспортний засіб на основі даних, що містяться в Єдиному державному реєстрі транспортних засобів, та вносить відповідні дані до Єдиного комплексу інформаційних систем Укртрансбезпеки. На одному транспортному засобі державний кордон можуть одночасно перетинати: один водій на вантажному транспортному засобі ліцензіата; два водії на пасажирському транспортному засобі (автобусі) ліцензіата. Особи, зазначені в абзаці першому цього пункту, можуть безперервно перебувати за кордоном не більше 60 календарних днів з дня перетину державного кордону. 
Крім цього, відповідно до абзацу 11 пункту 2-9 постанови Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року (із змінами внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2022 року №615) у разі не підтвердження мети поїздки уповноважені службові особи Держприкордонслужби відмовляють особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, в перетинанні державного кордону в порядку, визначеному частиною першою статті 14 Закону України "Про прикордонний контроль".
Так, в не встановлений досудовим розслідуванням час та у не встановленому місці до ОСОБА_3 звернулись громадяни України ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які являються особами призовного віку, з приводу з?ясування обставин для перетину державного кордону України до країн Євросоюзу, в ході чого в ОСОБА_3 виник умисел на організацію незаконного переправлення цих осіб через держаний кордон України та сприяння у цьому шляхом усунення перешкод, усвідомлюючи при цьому, що на період дії правового режиму воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» виїзд за межі країни громадян України чоловічої статі віком від 18 до 60 років забороняється.
05.05.2023 близько 17:00 год. ОСОБА_3 , реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на організацію незаконного переправлення ОСОБА_7 та ОСОБА_8 через державний кордон України, будучи обізнаним про наявність діючих обмежень на виїзд за кордон військовозобов?язаних чоловіків віком від 18 до 60 років та процедуру перетину державного кордону України особами призовного віку в період дії воєнного стану на території України, знаючи про можливість відмови уповноваженими службовими особами Державної прикордонної служби в перетині державного кордону в разі не підтвердження мети поїздки, діючи з метою усунення перешкод в незаконному переправленні через державний кордон України ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , перебуваючи на території пункту пропуску «Шегині», за адресою: Львівська область, Яворівський район, с. Шегині, вул. Дружби, 212, звернувся до начальника 2 групи інспекторів прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип А) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б) НОМЕР_1 прикордонного загону ОСОБА_9 для з?ясування обставин щодо сприяння у незаконному перетині державного кордону України особами призовного віку, які оформлені нібито водіями фізичних осіб-підприємців та анкетні дані яких внесені до системи «Шлях», шляхом надання дозволу представниками Державної прикордонної служби на виїзд за межі державного кордону України в межах пункту пропуску «Шегині», за що запропонував останній неправомірну вигоду в розрахунку по 500 доларів США за кожну таку особу.
14.05.2023 приблизно о 14 год. 30 хв., ОСОБА_3 продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, організував зустріч із ОСОБА_9 поблизу АЗС «Mango», що по вулиці Галицька, 64, у місті Мостиська Яворівського району Львівської області, де повторно озвучив дійсність своїх намірів щодо сприяння у незаконному переправленні осіб через державний кордон України та надання неправомірної вигоди за це, зокрема пояснив, що вказані особи, з метою виїзду за межі державного кордону України, працевлаштовані як водії транспортних засобів фізичних-осіб підприємців, які мають ліцензію на право провадження господарської діяльності з міжнародних перевезень вантажів та пасажирів автомобільним транспортом та їх анкетні дані будуть внесені до системи «Шлях».
Водночас встановлено, що 20.04.2023 між ОСОБА_4 , який є батьком ОСОБА_3 , здійснює підприємницьку діяльність як фізична особа-підприємець та має ліцензію на право провадження господарської діяльності з міжнародних перевезень вантажів та пасажирів автомобільним транспортом, та ОСОБА_7 укладено формальний трудовий договір, з метою внесення анкетних даних останнього до системи «Шлях» та подальшого перетину ним державного кордону нібито під виглядом водія фізичної особи-підприємця, що має ліцензію на міжнародні вантажні перевезення.
29.04.2023 аналогічний формальний договір укладено між ОСОБА_10 , який також здійснює підприємницьку діяльність як фізична особа-підприємець та має ліцензію на право провадження господарської діяльності з міжнародних перевезень вантажів та пасажирів автомобільним транспортом, та ОСОБА_8 , з метою внесення анкетних даних останнього до системи «Шлях» та подальшого перетину ним державного кордону нібито під виглядом водія фізичної особи-підприємця, що має ліцензію на міжнародні вантажні перевезення. 
У подальшому, 14.05.2023 о 19 год. 08 хв., перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, ОСОБА_3 надіслав ОСОБА_9 у мобільному додатку «WhatsApp» фотокопії паспортів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які являються особами призовного віку та бажають перетнути державний кордон України.
18.05.2023 о 08 год. 38 хв., перебуваючи у невстановленому місці, ОСОБА_3 надіслав ОСОБА_9 у мобільному додатку «WhatsApp» дані щодо транспортних засобів на яких водії, ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , будуть рухатись до пункту пропуску «Шегині», що за адресою: Львівська область, Яворівський район, с. Шегині, вул. Дружби, 212, зокрема державний номерний знак транспортного засобу, на якому буде рухатись ОСОБА_8 - НОМЕР_8 та державний номерний знак транспортного засобу, на якому буде рухатись ОСОБА_7 - НОМЕР_9.
В подальшому, у невстановлений досудовим розслідуванням час та спосіб ОСОБА_3 , діючи за попередньою змовою із групою невстановлених досудовим розслідуванням осіб, забезпечив внесення анкетних даних ОСОБА_7 до системи «Шлях» від імені фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 , як водія транспортного засобу марки «Mercedes-Benz» модель «Sprinter 316CDI» із державним номерним знаком НОМЕР_2 та ОСОБА_8 від імені фізичної особи-підприємця ОСОБА_10 , як водія транспортного засобу марки «Mercedes-Benz» модель «Sprinter 316CDI» із державним номерним знаком НОМЕР_3 для їх подальшого переправлення через державний кордон України.
18.05.2023 о 15 год. 20 хв., ОСОБА_3 завершуючи реалізацію свого злочинного умислу, спрямованого на організацію незаконного переправлення ОСОБА_7 та ОСОБА_8 через державний кордон України, зустрівшись із ОСОБА_9 , в попередньо обумовленому місці, а саме неподалік АЗС «Mango», що за адресою: Львівська область, Яворівський район, м. Мостиська, вул. Галицька, 64, надав останній неправомірну вигоду у розмірі 1000 доларів США, в якості оплати за безперешкодний пропуск через прикордонний наряд « ІНФОРМАЦІЯ_2 » та виїзд з території України двох осіб призовного віку - ОСОБА_7 та ОСОБА_11 , військовозобов?язаних у військовий час, після чого протиправна діяльність ОСОБА_3 була припинена правоохоронними органами, а грошові кошти в сумі 1000 доларів США вилучено.
Правова кваліфікація кримінального правопорушення:
Дії ОСОБА_3 кваліфіковані як організація незаконного переправлення осіб через державний кордон України та сприяння його вчиненню усуненням перешкод, вчинене щодо кількох осіб та за попередньою змовою групою осіб, тобто вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України.
2. Крім того, ОСОБА_3 , всупереч вимог Законів України «Про військовий обов?язок і військову службу», «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», «Про правовий режим воєнного стану», Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 від 24.02.2022, діючи з прямим умислом на надання неправомірної вигоди службовій особі, за вчинення в інтересах третіх осіб дій з використанням наданого їй службового становища, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, висловив пропозицію та надав службовій особі - начальнику 2 групи інспекторів прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип А) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б) 7 - прикордонного загону ДПС України ОСОБА_9 , неправомірну вигоду у розмірі 1000 доларів США, що мало місце за наступних обставин.
Так, відповідно до витягу з Книги прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип А) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б), ОСОБА_9 , призначена на посаду начальника 2 групи інспекторів прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип А) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б), яка у своїй службовій діяльності керується законодавством України, нормативно-правовими актами та актами організаційно-розпорядчого характеру Міністерства внутрішніх справ та Держприкордонслужби, нормами міжнародного права, а також посадовою інструкцією начальника групи інспекторів.
Відповідно до вказаної посадової інструкції, ОСОБА_9 , відповідає за якісне виконання поставленого наказу на охорону державного кордону, зобов?язана, окрім іншого, особисто брати участь у службі зі здійснення прикордонного контролю, пропуску осіб, транспортних осіб, вантажів та іншого майна через державний кордон, в ході несення служби виявляти та затримувати порушників законодавства з прикордонних питань, відповідальна за здійснення оперативно-службової діяльності на ділянці відділення прикордонної служби, знати обстановку на даному відділенні, організовувати службу з охорони державного кордону всіма прикордонними нарядами із складу зміни прикордонних нарядів та складати документи за результатами служби.
Отже, ОСОБА_9 , перебуваючи на посаді начальника 2 групи інспекторів прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип А) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б) НОМЕР_1 прикордонного загону, при виконанні службових обов?язків за посадою, постійно здійснювала функції представника влади, у зв?язку з чим являлася службовою особою.
Крім цього, відповідно до абзацу 11 пункту 2-9 постанови Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року (із змінами внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2022 року №615) у разі не підтвердження мети поїздки уповноважені службові особи Держприкордонслужби відмовляють особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, в перетинанні державного кордону в порядку, визначеному частиною першою статті 14 Закону України "Про прикордонний контроль".
05.05.2023 близько 17:00 год. ОСОБА_3 , реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на організацію незаконного переправлення ОСОБА_7 та ОСОБА_8 через державний кордон України, будучи обізнаним про наявність діючих обмежень на виїзд за кордон військовозобов?язаних чоловіків віком від 18 до 60 років та процедуру перетину державного кордону України, особами призовного віку в період дії воєнного стану на території України, знаючи про можливість відмови уповноваженими службовими особами Державної прикордонної служби в перетині державного кордону в разі не підтвердження мети поїздки, діючи з метою усунення перешкод у незаконному переправленні через державний кордон України ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , перебуваючи на території пункту пропуску «Шегині», за адресою: Львівська область, Яворівський район, вул.Дружби, 212, звернувся до начальника 2 групи інспекторів прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип А) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б) НОМЕР_1 прикордонного загону ОСОБА_9 для з?ясування обставин щодо сприяння у незаконному перетині державного кордону України особами призовного віку, які оформлені нібито водіями фізичних осіб-підприємців та анкетні дані яких внесені до системи «Шлях», шляхом надання дозволу представниками Державної прикордонної служби на виїзд за межі державного кордону України в межах пункту пропуску «Шегині», за що запропонував останній неправомірну вигоду в розрахунку по 500 доларів США за кожну таку особу.
В подальшому, 14.05.2023 приблизно о 14 год. 30 хв. ОСОБА_3 , реалізовуючи злочинний умисел спрямований на надання неправомірної вигоди службовій особі за вчинення будь-яких дій в інтересах третіх осіб, зокрема за сприяння у незаконному переправленні двох осіб призовного віку через державний кордон України, перебуваючи поблизу АЗС «Mango», що по вулиці Галицька, 64 у місті Мостиська Яворівського району Львівської області, під час приватної розмови із ОСОБА_9 , повторно озвучив дійсність своїх намірів щодо організації незаконного переправлення двох осіб через державний кордон України та висловив намір надати неправомірну вигоду ОСОБА_9 , як начальнику 2 групи інспекторів прикордонного контролю, за сприяння в незаконному перетині в межах пункту пропуску «Шегині» державного кордону України на ділянці відповідальності відділення прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 ».
В подальшому, з метою реалізації раніше задуманого плану, ОСОБА_3 18.05.2023 о 15 год. 20 хв., зустрівшись із ОСОБА_9 , в попередньо обумовленому місці, а саме неподалік АЗС «Mango», що за адресою: Львівська область, Яворівський район, м. Мостиська, вул. Галицька, 64, з метою незаконного виїзду з території України двох осіб призовного віку, військовозобов?язаних у військовий час та їх пропуску через прикордонний наряд « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розуміючи та усвідомлюючи, що надання неправомірної вигоди службовій особі є незаконним, надав службовій особі - начальнику 2 групи інспекторів прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип А) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б) НОМЕР_1 прикордонного загону ОСОБА_9 неправомірну вигоду у розмірі 1000 доларів США, що згідно курсу Національного банку України станом на 18.05.2023 становить 36 568 гривень, після чого протиправна діяльність ОСОБА_3 була припинена правоохоронними органами, а грошові кошти в сумі 1000 доларів США вилучено.
Правова кваліфікація кримінального правопорушення:
Дії ОСОБА_3 кваліфіковані як пропозиція та надання службовій особі неправомірної вигоди за вчинення службовою особою в інтересах третіх осіб дій з використанням наданого їй службового становища, тобто вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України.
ІІ. Позиція обвинуваченого
3. В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях визнав повністю та підтвердив обставини, що наведені у обвинувальному акті. Пояснив, що дійсно зазначеного дня та часу, при наведених в обвинувальному акті обставинах, з метою незаконного переправлення ОСОБА_7 та ОСОБА_8 через державний кордон України, уклав з ними формальний трудовий договір, з метою внесення анкетних даних останніх до системи «Шлях» та подальшого перетину ними державного кордону нібито під виглядом водіїв фізичної особи-підприємця, що має ліцензію на міжнародні вантажні перевезення. Крім того, пояснив, що з метою реалізації незаконного переправлення зазначених осіб, він надав службовій особі неправомірну вигоду в загальному розмірі 1000 доларів США.
4. У вчиненому щиро розкаявся, зазначив, що критично оцінює свої діяння, просив не застосовувати суворої міри покарання. Згідний із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, згідний на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні без дослідження доказів, якими підтверджуються встановлені досудовим розслідуванням обставини, а також згідний із встановленими обмеженнями оскарження вироку за результатами розгляду обвинувального акту в спрощеному провадженні.
ІІІ. Оцінка Суду
5. Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчинених кримінальних правопорушеннях визнав повністю, він та інші учасники судового провадження не оспорюють обставини, викладені в обвинувальному акті, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їх позиції, заслухавши думку учасників судового провадження, та, роз`яснивши їм положення КПК України про наслідки застосування обмеженого дослідження доказів, а саме: про позбавлення їх у такому випадку права подальшого оспорювання цих обставин в апеляційному порядку, суд визнає недоцільним дослідження інших доказів по справі відносно тих обставин, які ніким не оспорюються.
6. Суд обмежився допитом обвинуваченого ОСОБА_3 та дослідженням документів, які характеризують обвинуваченого, як особу.
Показання обвинуваченого у судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів у суду щодо правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.
Жодних розумних сумнівів щодо доведеності винуватості обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушеннях у суду немає та будь-які належні, допустимі і достовірні докази на спростування вищевказаного відсутні, жодних клопотань з цього приводу стороною захисту не заявлялося.
7. Судовий розгляд провадження проводився відносно обвинуваченого ОСОБА_3 в межах пред`явленого обвинувачення. 
8. Зміни обвинувачення та визнання частини обвинувачення необґрунтованою судом не здійснювались, а підстав для цього не встановлено.
9. Враховуючи показання обвинуваченого, співвіднісши їх з фактичними обставинами справи, приймаючи до уваги те, що фактичні обставини справи ніким не оспорюються, Суд приходить до переконання, що дії ОСОБА_3 правильно кваліфіковані за частиною другою статті 332 КК як організація незаконного переправлення осіб через державний кордон України та сприяння його вчиненню усуненням перешкод, вчинене щодо кількох осіб та за попередньою змовою групою осібта за частиною першою статті 369 КК як пропозиція та надання службовій особі неправомірної вигоди за вчинення службовою особою в інтересах третіх осіб дій з використанням наданого їй службового становища.
10. Вина ОСОБА_3 у скоєному доведена у повному обсязі поза розумним сумнівом.
ІV. Призначення покарання
11. При призначенні покарання суд враховує, що у ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» закріплено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
12. У справі «Ізмайлов проти росії» (рішення від 16.10.2008) Європейський Суд з прав людини вказав, що при призначенні покарання для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистий надмірний тягар для особи. Також у справах «Бакланов проти Росії» (рішення від 09.06.2005) та «Фрізен проти Росії» (рішення від 24.02.2005) Європейський Суд з прав людини зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним.
13. Згідно з п. 1 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2015, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів, а згідно з п. 3, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити із особливостей конкретного злочину і його обставин.
14. Обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальні правопорушення, які згідно ст.12 КК України відносяться до нетяжкого та тяжкого злочину.
15. Обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , відповідно до ст.66 КК України є: щире каяття, а також повне та беззастережне визнання вини обвинуваченим.
16. Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 відповідно до ст.67 КК України - не встановлено.
17. Відповідно до правових орієнтирів, визначених у ст.ст. 50, 65 КК України метою покарання є як кара, так і виправлення засуджених та запобігання вчинення нових злочинів. Досягнення вказаної мети є однією з форм реалізації визначених у ч.1 ст.1 КК України, завдань Закону про кримінальну відповідальність, правового забезпечення охорони від злочинних посягань прав і свобод людини і громадянина, власності та інших охоронюваних законом цінностей, а також запобігання злочинам.
18. Обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд також враховує те, що він раніше не судимий, щиро розкаявся у вчиненому, висловив жаль з приводу вчиненого діяння, висловив критичне відношення до вчиненого та бажання виправитись, зазначив, що зробив для себе відповідні висновки, враховуючи його стан здоров`я - на обліку в наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває, роль у скоєному кримінальному правопорушенні та поведінку до і після вчинення кримінального правопорушення, позитивно характеризується за місцем проживання, має на утриманні троє малолітній дітей, здійснив добровільну сплату коштів на підтримання Збройних Сил України. Суд враховує, що обставини, які обтяжують покарання відсутні, у даному кримінальному провадженні відсутній потерпілий, вчиненим злочином завдана шкода лише державним та суспільним інтересам.
19. З огляду на викладене, та, враховуючи позицію прокурора, який просив призначати покарання обвинуваченому за ч. 2 ст. 332 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років з позбавленням права обіймати адміністративно-розпорядчі посади у сфері перевезень чи займатись господарською діяльністю у сфері перевезень строком на 1 рік; за ч. 1 ст. 369 КК України - покарання у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень, із застосуванням ст. 75 КК України, та відповідно до вимог ч.3 ст.72 КК України покарання у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень виконувати самостійно, як таке, що не підлягає складанню або поглинанню іншими видами покарань, керуючись принципом законності, справедливості та індивідуалізації покарання, суд приходить до висновку та погоджується, що необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень буде покарання в межах санкції інкримінованих їй статей КК України: за ч. 2 ст. 332 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років з позбавленням права обіймати адміністративно-розпорядчі посади у сфері перевезень чи займатись господарською діяльністю у сфері перевезень строком на 1 (один) рік; за ч. 1 ст. 369 КК України у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.
20. Суд також погоджується із думкою прокурора, що виправлення та перевиховання ОСОБА_3 можливе без ізоляції від суспільства, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою під час іспитового строку, тобто його припустимо звільнити його від відбуття покарання за ч. 2 ст. 332 КК України з випробуванням на підставі статті 75 КК, що буде відповідати справедливому співвідношенню між вчиненим злочином та заходами, які застосовуються до винного і зумовлені метою кримінального покарання, є необхідними і не надмірними.
21. У зв`язку зі звільненням ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, необхідно покласти на нього обов`язки, передбачені статтею 76 КК.
22. Вирішуючи питання встановлення іспитового строку та покладення обов`язків із числа регламентованих ст.76 КК України, слід зазначити, що статтею 75 того ж Кодексу передбачено, що суд приймає рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням у випадку затвердження угоди про примирення або про визнання вини, якщо сторонами угоди узгоджено покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, позбавлення волі на строк не більше п`яти років, а також узгоджено звільнення від відбування покарання з випробуванням. У випадках, передбачених частинами першою, другою цієї статті, суд ухвалює звільнити засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, визначаються судом.
23. У кримінальних провадженнях № 205/7091/16-к у постанові від 17 жовтня 2019 року, № 206/5073/15-к у постанові від 12 вересня 2018 року, Верховний Суд наголосив, що поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.
24. З огляду на наведене, з урахуванням обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, суд вважає за необхідне визначити ОСОБА_3 іспитовий строк тривалістю в 2 роки, із покладенням на нього обов`язків, регламентованих ст.76 КК України, що буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.
25. Відповідно до вимог ч.3 ст.72 КК України покарання у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень виконувати самостійно, як таке, що не підлягає складанню або поглинанню іншими видами покарань.
26. Підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 ст.69 КК України, суд не вбачає.
Суд приходить до переконання, що таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами вчиненого і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню, так як Конституційний Суд України у рішенні від 2 листопада 2004 № 15-рп/2004 зазначив, що: «Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину».
Справедливе застосування норм права означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.
V. Інші рішення, щодо питань, які вирішуються Судом при ухваленні вироку
Вирішення питання щодо заходів забезпечення кримінального провадження.
27. Відповідно до ч.4 ст.174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.
28. Ухвалами слідчого судді Галицького районного суду м.Львова від 19.05.2023 накладено арешт на речові докази у даному кримінальному провадженні у виді заборони відчуження, користування та розпорядження зазначеним майном. Ухвалою судді Мостиського районного суду Львівської області від 05.12.2023 скасовано арешт в частині користування майном - автомобілем марки VOLKSWAGEN PASSAT, державний номерний знак НОМЕР_4 , кузов НОМЕР_5 , свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6 та ключем до вказаного автомобіля, та передано їх на відповідальне зберігання ОСОБА_3 .
29. Суд приходить до висновку про необхідність скасування арешту з вищезазначеного майна, оскільки на даний час обставини, які були підставою накладення арешту на вказане майно відсутні.
Вирішення питання долі речових доказів
30. Згідно з ч.9 ст.100 КПК України питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили.
31. Відповідно до положень ч.1 ст.96-1 КК України спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного злочину або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
32. Згідно п.1 ч.2 ст.96-1 КК України спеціальна конфіскація застосовується на підставі обвинувального вироку суду.
33. Спеціальна конфіскація, відповідно до положень пункту 2 частини першої статті 96-2 КК України, застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення.
34. Враховуючи наведені норми, суд приходить до висновку, що готівкові кошти в сумі 1000 (тисяча) доларів США, банкнотами номіналом по 100 (сто) доларів як речові докази слід конфіскувати в порядку ст.96-1, 96-2 КК України.
35. Долю інших речових доказів вирішити відповідно до ст.100 КПК України.
36. Під час проведення досудового розслідування був залучений судовий експерт, витрати на залучення якого склали в загальній сумі 34 727 грн. 64 коп., зазначені витрати у відповідності вимог ст.122 КПК України, відносяться до процесуальних витрат.
Частина 2 статті 124 КПК України передбачає, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Тому, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_3 на користь держави вартість проведених експертиз.
37. Цивільний позов відсутній.
Вирішення питання щодо запобіжного заходу
38. Суд приймає до уваги ту обставину, що під час досудового розслідування в рамках даного кримінального провадження щодо ОСОБА_3 був застосований запобіжний захід у вигляді застави.
39. Обраний ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді застави залишити без змін до набрання вироком законної сили.
40. 22.05.2023 на підставі ухвали слідчого судді Галицького районного суду Львівської області №461/3899/23 за обвинуваченого ОСОБА_3 була внесена застава заставодавцем ОСОБА_4 в розмірі 214720,00 грн. відповідно квитанції АТ «Ощадбанк» за №1 від 22.05.2023, згідно якої, отримувач платежу: ДКСУ м.Київ, рахунок отримувача UA598201720355219002000000757, банк отримувача: Держказначейська служба України, м. Київ (МФО банку 820172, ЄДРПОУ отримувача 26306742).
41. Відповідно до положень ч.8 ст.182 КПК України у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або порушив інші покладені на нього обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.
42. За змістом ст.182 ч.11 КПК України, застава, що не була звернена в дохід держави повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. При цьому застава, внесена підозрюваним, обвинуваченим може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень.
43. Згідно постанови Кабінету Міністрів України від 11 січня 2012 року №15, «Про затвердження Порядку внесення коштів на спеціальний рахунок у разі застосування застави як запобіжного заходу», кошти, внесені як застава, підлягають поверненню повністю або частково у випадках, передбачених КПК України. Застава повертається особі або заставодавцю у безготівковій формі на зазначений ними банківський рахунок, а у разі відсутності такого рахункаготівкою через банки або підприємства поштового зв`язку.
44. У зв`язку з наведеним суд вважає за можливе повернути внесені кошти заставодавцю.
45. При цьому, запобіжний захід у вигляді застави обраний щодо ОСОБА_3 суд вважає за доцільне до набрання вироком законної сили залишити без змін.
З цих підстав, керуючись статтями 368, 370-371, 373-374, 376 Кримінального процесуального кодексу України, Суд, 
у х в а л и в :
1. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого частиною другою статті 332 Кримінального кодексу України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років з позбавленням права обіймати адміністративно-розпорядчі посади у сфері перевезень чи займатись господарською діяльністю у сфері перевезень строком на 1 (один) рік.
2. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого частиною першою статті 369 Кримінального кодексу України і призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 коп.
3. На підставі ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень  ОСОБА_3 остаточно визначити покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років з позбавленням права обіймати адміністративно-розпорядчі посади у сфері перевезень чи займатись господарською діяльністю у сфері перевезень строком на 1 (один) рік та штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.
Відповідно до вимог ч.3 ст.72 КК України покарання у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, виконувати самостійно як таке, що не підлягає складанню або поглинанню з іншими видами покарань. 
4. На підставі ст.75 КК України звільнити  ОСОБА_3  від відбування призначеного за ч. 2 ст. 332 КК України покарання з випробуванням на іспитовий строк 2 (два) роки, якщо він протягом встановленого іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.
5. Відповідно до ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки: 
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. 
6. Іспитовий строк ОСОБА_3 рахувати з моменту проголошення вироку.
7. Скасувати арешти, накладені згідно ухвал слідчого судді Галицького районного суду м.Львова від 19.05.2023.
8. Речові докази: 
- автомобіль марки «Volkswagen Passat», державний номерний знак НОМЕР_4 , VIN НОМЕР_5 , ключі до автомобіля марки автомобіля«Volkswagen Passat» державний номерний знак НОМЕР_4 , мобільний телефон марки «Samsung» сім-картою оператора мобільного зв`язку «Lifecell» з абонентським номером телефону НОМЕР_7 - повернути власнику ОСОБА_3 ;
- грошові кошти в сумі 1000 (тисяча) доларів США, банкнотами номіналом по 100 (сто) доларів, з серійними номерами LF84567817H, PF05106209H, MB17794362S, LF15571709F, LF15571707F, LC40516411B, PF99190017E, LB15571708F, LB25277416F, LB72254784D - конфіскувати на користь держави на підставі ст.96-1, 96-2 КК України.
- цифровий носій інформації «DVD-R» диск, на якому знаходиться аудіо запис розмови із нагрудної камери №30, яка відбулась 05.05.2023 - зберігати при матеріалах кримінального провадження.
9. Процесуальні витрати в загальному розмірі 34 727 (тридцять чотири тисячі сімсот двадцять сім) грн. 64 коп., а саме 11 026,08 грн. за проведення криміналістичної експертизи відео-звукозапису №2386-Е від 25.07.2025, 3345,72 грн. за проведення судово технічної експертизи документів №2224-Е від 29.05.2023; 20 355,84 грн. за проведення криміналістичної експертизи відео-звукозапису №2827-Е від 25.07.2025 - стягнути з ОСОБА_3 в користь держави.
10. Цивільний позов відсутній.
11. Обраний ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді застави залишити без змін до набрання вироком законної сили.
11.1. Запобіжний захід щодо ОСОБА_3 у вигляді застави, після набрання вироком законної сили припиняє свою дію, а внесена сума застави у розмірі 214 720 (двісті чотирнадцять тисяч сімсот двадцять) гривень підлягає поверненню особі, яка внесла заставу - заставодавцю ОСОБА_4 , відповідно квитанції АТ «Ощадбанку» за №1 від 22.05.2023, згідно якої, отримувач платежу: ДКСУ м.Київ, рахунок отримувача UA598201720355219002000000757, банк отримувача: Держказначейська служба України, м. Київ (МФО банку 820172, ЄДРПОУ отримувача 26306742).
12.  На вирок може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду через Мостиський районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
13. Вирок, якщо інше не передбачено Кримінальним процесуальним кодексом України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
14. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. 
15. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Вирок суду виготовлений та підписаний в нарадчій кімнаті 06.04.2026.
Суддя ОСОБА_12