ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
65618, м. Одеса, просп. Шевченка, 29, тел.: (0482) 307-983, e-mail: inbox@od.arbitr.gov.ua
веб-адреса: http://od.arbitr.gov.ua
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
РІШЕННЯ
"02" лютого 2026 р.	м. Одеса 	Справа № 916/1710/23	

Господарський суд Одеської області у складі 
судді Малярчук І.А., 
секретаря судового засідання: Бурмехи В.С.,
за участю представників сторін: 
від позивача: Кобак Р.І. - за ордером серія ВН №1257428 від 14.06.2025,
від відповідача: не з`явився,
розглянувши матеріали справи №916/1710/23 за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Товариства з обмеженою відповідальністю “АВТОМАРКЕТ” (68609, Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Запорозьких Козаків, 86, код ЄДРПОУ 02971208), Товариства з обмеженою відповідальністю “ДЕХАБ” (65091, м. Одеса, вул.. Середня, 24/6, кв. 74, код ЄДРПОУ 44982513), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , код НОМЕР_2 ) про визнання недійсним рішення загальних зборів, визнання недійсним рішення установчих зборів, визнання недійним акту приймання-передачі нерухомого майна, визнання недійсним договору купівлі-продажу, визнання недійсним акту приймання-передачі частки у статутному капіталі, застосування наслідків недійсності правочинів,

ВСТАНОВИВ:
Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача, заяв, клопотань, процесуальні дії суду:
Позивач позовні вимоги підтримує, в їх обґрунтування зазначає, що він є учасником ТОВ «АВТОМАРКЕТ» з часткою 13,79 % статутного капіталу та має корпоративні права, зокрема право на участь в управлінні товариством і право на отримання дивідендів. Іншим учасником ТОВ «АВТОМАРКЕТ» була ОСОБА_3 , яка володіла 86,21 % статутного капіталу та фактично здійснювала вирішальний вплив на діяльність товариства. У 2022 році відповідачами було вчинено низку взаємопов`язаних корпоративних дій і правочинів, спрямованих на виведення основних активів ТОВ «АВТОМАРКЕТ», позбавлення позивача можливості реалізувати свої корпоративні права та ухилення від виконання зобов`язань щодо виплати дивідендів. Так, позивач вважає, що загальні збори учасників ТОВ «АВТОМАРКЕТ» від 28.11.2022 та 28.12.2022 були проведені з істотними порушеннями вимог Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» та статуту товариства, з огляду на наступні підстави. Позивач не був належним чином повідомлений про дату, час, місце проведення загальних зборів та порядок денний, у зв`язку з чим був фактично позбавлений можливості взяти участь у зборах та реалізувати свої права учасника товариства. Крім того, зазначені загальні збори були проведені не за місцезнаходженням ТОВ «АВТОМАРКЕТ», а в місті Одеса, тоді як місцезнаходженням товариства є місто Ізмаїл, і статутом не передбачено можливості проведення зборів в іншому місці. На вказаних загальних зборах було прийнято рішення про внесення ТОВ «АВТОМАРКЕТ» до статутного капіталу ТОВ «ДЕХАБ» нерухомого майна — нежитлових будівель (автомобільного торговельного комплексу) загальною площею 1571,1 кв. м, розташованих за адресою: АДРЕСА_3 . При цьому дійсна ринкова вартість зазначеного нерухомого майна становить 21 074 897,12 грн, що підтверджується звітом про оцінку від 03.03.2023, однак зазначене майно було внесене до статутного капіталу ТОВ «ДЕХАБ» за вартістю 87 100 грн, тобто більш ніж у 241 раз менше за його реальну ринкову вартість. Загальні збори учасників ТОВ «АВТОМАРКЕТ» не затверджували грошову оцінку негрошового внеску, хоча відповідно до вимог закону це є виключною компетенцією загальних зборів, а ОСОБА_3 не була уповноважена самостійно визначати вартість такого внеску. Основним видом діяльності ТОВ «АВТОМАРКЕТ» є надання в оренду та експлуатацію власного нерухомого майна. Зазначене нерухоме майно було єдиним ліквідним активом товариства, який приносив стабільний дохід та міг бути джерелом виплати дивідендів учасникам. Внаслідок внесення цього майна до статутного капіталу ТОВ «ДЕХАБ» ТОВ «АВТОМАРКЕТ» фактично втратило свої ліквідні активи, не отримало жодного економічно обґрунтованого еквіваленту та було позбавлене можливості отримувати прибуток. При цьому після передачі майна ТОВ «ДЕХАБ» продовжило здавати ці ж приміщення в оренду третім особам, тоді як раніше орендну плату за ці об`єкти отримувало саме ТОВ «АВТОМАРКЕТ». ТОВ «АВТОМАРКЕТ» та ТОВ «ДЕХАБ» є пов`язаними особами, оскільки ОСОБА_3 є кінцевим бенефіціарним власником обох товариств, а на момент відчуження нерухомого майна ТОВ «АВТОМАРКЕТ» володіло 95 % корпоративних прав ТОВ «ДЕХАБ». Після державної реєстрації змін до відомостей про ТОВ «ДЕХАБ» 29.12.2022 засновником товариства став ОСОБА_2 , який є рідним братом ОСОБА_3 , що не усунуло пов`язаність сторін та свідчить про збереження контролю в межах однієї групи пов`язаних осіб. 28.12.2022 між ТОВ «АВТОМАРКЕТ» та ОСОБА_2 було укладено договір купівлі-продажу 95 % частки у статутному капіталі ТОВ «ДЕХАБ» за ціною 87 100 грн. Фактично ОСОБА_2 сплатив лише 87 100 грн за частку, сформовану за рахунок нерухомого майна дійсною вартістю понад 21 млн грн., умовами договору передбачено, що у разі визнання недійсними правочинів щодо формування частки за рахунок спірного нерухомого майна ТОВ «АВТОМАРКЕТ» стає боржником перед ОСОБА_2 на суму 10 087 100 грн, що створює штучний борг, надає переваги «дружньому» кредитору та позбавляє позивача можливості отримувати дивіденди. Отже, продаж 95 % частки у статутному капіталі ТОВ «ДЕХАБ» є значним правочином для ТОВ «АВТОМАРКЕТ», оскільки після відчуження нерухомого майна у товариства не залишилося інших активів. При цьому загальні збори учасників не визначили істотні умови договору купівлі-продажу, зокрема реальну ціну частки, а директор ТОВ «АВТОМАРКЕТ» діяла з перевищенням наданих їй повноважень. Фактичної згоди учасників товариства на вчинення такого значного правочину надано не було. Сукупність наведених обставин свідчить про те, що дії відповідачів були спрямовані на реальне зменшення активів ТОВ «АВТОМАРКЕТ», уникнення виконання зобов`язань щодо виплати дивідендів та порушення прав позивача як учасника товариства. Отже, позивач вважає, що Оспорювані правочини не відповідають критеріям розумності, добросовісності та справедливості, не мають економічного обґрунтування, суперечать вимогам ст.ст. 13, 203, 215, 234 Цивільного кодексу України та є підставою для їх визнання недійсними із застосуванням наслідків недійсності.
З урахуванням викладеного, позивач також наполягає на тому, що рішення загальних зборів учасників ТОВ «АВТОМАРКЕТ», оформлені протоколами від 28.11.2022 та 28.12.2022 підлягають визнанню недійсними у зв`язку з істотними порушеннями вимог Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю», статуту товариства та порушенням корпоративних прав позивача, адже, такі порушення як не повідомлення позивача належним чином про дату, час, місце проведення загальних зборів та порядку денного, позбавлення позивача можливості взяти участь у загальних зборах, висловити свою позицію, подати заперечення та реалізувати своє право на участь в управлінні товариством, проведення загальних зборів з порушенням вимог ст. 33 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю», є істотними, оскільки вплинули на можливість участі позивача у прийнятті рішень та на сам результат голосування. Крім цього, рішеннями загальних зборів учасників ТОВ «АВТОМАРКЕТ» від 28.11.2022 та від 28.12.2022, прийнятими за відсутності позивача, були вирішені питання, що належать до виключної компетенції загальних зборів, зокрема щодо внесення негрошового вкладу до статутного капіталу іншого товариства, визначення розміру такого вкладу, надання згоди на вчинення значного правочину та надання повноважень директору товариства. Прийняття таких рішень без участі позивача та без належного дотримання процедури їх скликання і проведення є порушенням його корпоративних прав та законних інтересів. Таким чином, оскільки під час скликання та проведення загальних зборів учасників ТОВ «АВТОМАРКЕТ» від 28.11.2022 та від 28.12.2022 було допущено істотні порушення закону та статуту, що призвели до позбавлення позивача можливості брати участь у загальних зборах і вплинули на зміст прийнятих рішень, такі рішення відповідно до ст.ст. 32, 33 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю», а також усталеної судової практики підлягають визнанню недійсними.
15.06.2023 до суду від ТОВ «АВТОМАРКЕТ» надійшов відзив за вх.№ 19712/23 на позовну заяву, в яких товариство повністю заперечує проти задоволення позову ОСОБА_1 та вважає його вимоги необґрунтованими, зокрема в частині визнання недійсними рішень загальних зборів учасників товариства від 28.11.2022 та від 28.12.2022. Так, відповідач зазначає, що на момент проведення загальних зборів діяла редакція статуту ТОВ «АВТОМАРКЕТ» від 2019 року, якою передбачено дві альтернативні процедури скликання загальних зборів: скликання виконавчим органом або скликання з ініціативи учасника. Оскільки директор товариства не відреагував на вимогу учасника ОСОБА_4 про скликання загальних зборів, остання, як учасник з часткою 86,21 % статутного капіталу, скористалася правом самостійно ініціювати та скликати загальні збори відповідно до положень статуту. Поряд із цим, відповідач стверджує, що позивач був належним чином повідомлений про скликання загальних зборів 28.11.2022, оскільки 15.01.2022 ОСОБА_4 було направлено на його адресу письмове повідомлення поштовим відправленням, яке позивач отримав 22.01.2022, тобто у строк, передбачений статутом товариства. У повідомленні були зазначені дата, час, місце проведення зборів, порядок денний та інформація про частки учасників, що, на думку відповідача, повністю відповідає вимогам статуту та закону. Також відповідач наголошує, що місце проведення загальних зборів було визначене ініціатором зборів у відповідності до статуту, який допускає визначення місця проведення зборів у повідомленні про їх скликання. Той факт, що збори відбулися в місті Одеса, а не за місцезнаходженням товариства у місті Ізмаїл, на думку відповідача, не є порушенням, оскільки позивач не довів, що саме місце проведення зборів унеможливило його участь. ТОВ «АВТОМАРКЕТ» зазначає, що позивач не скористався своїм правом на участь у загальних зборах, хоча був належним чином повідомлений, і тому його неучасть у зборах є наслідком власної поведінки, а не порушенням з боку відповідача. Відтак, відповідач вважає безпідставними твердження позивача про порушення його корпоративних прав у зв`язку з прийняттям оспорюваних рішень. Крім того, відповідач вказує, що оспорюваними рішеннями загальних зборів не було порушено корпоративних прав позивача, а сам позивач не довів наявності реального порушення чи негативних наслідків для нього в результаті прийняття таких рішень. Відповідач наполягає, що відсутність участі позивача у загальних зборах сама по собі не є підставою для визнання рішень недійсними, якщо він був належним чином повідомлений. Також, ТОВ «АВТОМАРКЕТ» посилається на правову позицію Великої Палати Верховного Суду, відповідно до якої навіть можливе визнання недійсними рішень загальних зборів не тягне автоматичної недійсності правочинів, укладених на їх виконання, та не означає порушення прав учасника товариства, якщо такі правочини спрямовані на господарську діяльність товариства, а не на обмеження прав конкретного учасника. На підставі викладеного, ТОВ «АВТОМАРКЕТ» вважає, що рішення загальних зборів учасників товариства були прийняті з дотриманням вимог статуту та законодавства, а підстави для їх визнання недійсними відсутні, у зв`язку з чим просить суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.
15.06.2023 за вх.№ 19743/23 до суду від ТОВ “ДЕХАБ” надійшов відзив, в якому останнє вважає заявлені вимоги необґрунтованими, такими, що не підтверджені належними доказами, а також такими, що в окремих частинах не підлягають розгляду в порядку господарського судочинства. Відповідач виходить з того, що позивач обрав неналежний спосіб захисту своїх прав та не довів факту порушення його корпоративних чи майнових інтересів унаслідок дій ТОВ «ДЕХАБ». ТОВ «ДЕХАБ» зазначає, що було створене 28.11.2022 двома засновниками — ТОВ «АВТОМАРКЕТ» та ОСОБА_5 , а позивач ОСОБА_1 не був і не є засновником або учасником ТОВ «ДЕХАБ», у зв`язку з чим не має процесуального інтересу в оскарженні рішень установчих зборів цього товариства. При цьому позивач у позові не навів жодного обґрунтованого доводу, яким чином рішення установчих зборів ТОВ «ДЕХАБ» порушують його права чи законні інтереси, що, на думку відповідача, є самостійною підставою для закриття провадження або відмови в задоволенні відповідних вимог. Щодо передачі нерухомого майна до статутного капіталу ТОВ «ДЕХАБ», відповідач визнає факт формування 95 % статутного капіталу шляхом внесення ТОВ «АВТОМАРКЕТ» нерухомого майна загальною площею 1571,1 кв. м, однак заперечує твердження позивача про незаконність, фіктивність чи фраудаторність такого правочину. Передача майна була здійснена на підставі нотаріально посвідченого акту приймання-передачі, а право власності ТОВ «ДЕХАБ» зареєстроване у встановленому законом порядку. Позивач не є власником цього майна та не наділений правом оскаржувати правочини, стороною яких він не є, без доведення прямого порушення своїх прав. ТОВ «ДЕХАБ» також зазначає, що у зв`язку з набуттям права власності на нерухоме майно до нього на підставі статті 120 Земельного кодексу України та Закону України «Про оренду землі» перейшло право оренди відповідної земельної ділянки без необхідності окремого волевиявлення орендодавця. Надалі ТОВ «ДЕХАБ» ініціювало та уклало новий договір оренди земельної ділянки з Ізмаїльською міською радою, що, на думку відповідача, повністю спростовує твердження позивача про незаконне користування землею. Заперечуючи доводи позивача про фіктивність діяльності товариства, ТОВ «ДЕХАБ» вказує, що здійснює реальну господарську діяльність з надання в оренду та експлуатації нерухомого майна, має відповідний основний вид економічної діяльності за КВЕД 68.20, укладає договори оренди з фізичними особами, підписує акти приймання-передачі приміщень та отримує орендні платежі. Таким чином, товариство не є формальним або технічним суб`єктом господарювання, а правочини, які ним укладалися, мають реальні правові та економічні наслідки. Щодо договору купівлі-продажу 95 % частки у статутному капіталі ТОВ «ДЕХАБ», відповідач зазначає, що сторони вільно погодили його умови, а визначена договором ціна у розмірі 87 100 грн не є єдиним економічним елементом правочину, оскільки договір також передбачає інвестиційні та фінансові зобов`язання покупця щодо подальшого фінансування діяльності продавця. Відтак, твердження позивача про занижену ціну саме по собі не може бути підставою для визнання договору недійсним. ТОВ «ДЕХАБ» наголошує, що позивач як учасник ТОВ «АВТОМАРКЕТ» не має права користуватися майном цього товариства, отримувати прибуток від його використання чи втручатися у господарську діяльність інших юридичних осіб, а у разі незгоди з рішеннями органів управління ТОВ «АВТОМАРКЕТ» повинен використовувати передбачені законом корпоративні механізми захисту. Сам по собі факт зміни структури активів товариства або укладення правочинів між юридичними особами не свідчить про порушення прав позивача та не утворює підстав для втручання суду. З огляду на викладене, ТОВ «ДЕХАБ» вважає, що позивач не довів порушення своїх прав чи законних інтересів, не обґрунтував заявлені вимоги належними доказами та фактично намагається через суд поставити під сумнів господарську діяльність та корпоративні рішення, до яких він не має прямого відношення, у зв`язку з чим просить суд закрити провадження в частині окремих вимог та відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.
У відповідях за вх.№№ 21409/23, 21422/23 від 28.06.2023 на відзив позивач вказує про те, що заперечення відповідачів, викладені у відзивах ТОВ «ДЕХАБ» та ТОВ «АВТОМАРКЕТ», є безпідставними та такими, що не спростовують доводів позовної заяви та ґрунтуються на неправильному тлумаченні норм матеріального права і фактичних обставин справи. Посилання відповідачів на те, що позивач не є належним суб`єктом звернення до суду, є помилковими, оскільки позов подано з метою захисту корпоративних прав позивача як учасника ТОВ «АВТОМАРКЕТ», які були порушені внаслідок прийняття незаконних рішень загальних зборів та вчинення похідних правочинів. Оскаржувані акти приймання-передачі нерухомого майна, договір купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ «ДЕХАБ», акти приймання-передачі частки та реєстраційні дії були вчинені виключно на підставі рішень загальних зборів учасників ТОВ «АВТОМАРКЕТ», які є недійсними. У силу своєї недійсності такі рішення не могли створювати жодних правових наслідків, окрім наслідків, прямо передбачених законом, а отже всі правочини, вчинені на їх підставі, є похідними та також підлягають визнанню недійсними. Доводи ТОВ «ДЕХАБ» про відсутність підстав для визнання недійсними рішень установчих зборів цього товариства є формальними та не враховують того, що зазначені установчі збори були скликані та проведені на підставі недійсних рішень загальних зборів ТОВ «АВТОМАРКЕТ». Таким чином, рішення установчих зборів ТОВ «ДЕХАБ», оформлені протоколом № 1/28-11 від 28.11.2022, є похідними від незаконних рішень іншого товариства та не можуть вважатися такими, що породжують правові наслідки. Посилання відповідачів на реальність господарської діяльності ТОВ «ДЕХАБ» не спростовує доводів позивача щодо фіктивності та фраудаторного характеру оскаржуваних правочинів. Укладення договорів оренди, отримання земельної ділянки чи подальше використання майна не виключає того факту, що спірні правочини були вчинені з метою виведення активів з власності ТОВ «АВТОМАРКЕТ» та ухилення від виконання зобов`язань перед позивачем як учасником товариства, зокрема щодо виплати дивідендів. Крім того, Верховний Суд у своїй усталеній практиці неодноразово зазначав, що правочин, укладений з третьою особою та навіть реально виконаний, може бути визнаний недійсним, якщо він спрямований на порушення прав кредитора або учасника товариства. Саме такі обставини мають місце у цій справі, що підтверджується відсутністю економічного обґрунтування укладення договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ «ДЕХАБ» та абсурдністю умов його укладення з конкретною фізичною особою. Таким чином, наведені у відзивах відповідачів заперечення не спростовують доводів позовної заяви, є внутрішньо суперечливими та не підтверджені належними і допустимими доказами. У зв`язку з цим позивач наполягає на їх відхиленні та просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
Поряд з цим, позивач вважає, що твердження ТОВ «АВТОМАРКЕТ» про належне повідомлення ОСОБА_1 про скликання та проведення загальних зборів учасників товариства не відповідають дійсності та не підтверджені належними, допустимими і достовірними доказами. Позивач категорично заперечує факт отримання будь-яких повідомлень про скликання загальних зборів ТОВ «АВТОМАРКЕТ» у 2021– 2022 роках. При цьому він зазначає, що протягом цього періоду неодноразово отримував кореспонденцію від ОСОБА_4 у межах інших судових справ, що свідчить про те, що його фактичне місце проживання було їй достеменно відоме, а отже у разі реального направлення повідомлень про збори він би їх отримав та взяв участь у таких зборах. Надані відповідачем копії рекомендованих повідомлень, трекінгів та виплат поштових переказів від 15.01.2022 не можуть вважатися доказами належного повідомлення, оскільки відповідні поштові відправлення за зазначеними штрих-кодами відсутні в системі АТ «Укрпошта», що свідчить про їх фактичну нереєстрацію. Крім того, у рекомендованих повідомленнях відсутні обов`язкові реквізити, зокрема прізвище особи, яка отримала відправлення, та підпис працівника поштового зв`язку, що є прямим порушенням правил надання послуг поштового зв`язку та внутрішнього регламенту АТ «Укрпошта». Окремо позивач звертає увагу на невідповідність поштових адрес: у різних документах зазначені різні квартири за однією адресою, при цьому жодна з них не відповідає фактичному місцю його проживання, яке було відоме іншій стороні та міститься у відомостях Єдиного державного реєстру. Це додатково підтверджує відсутність реального наміру повідомити його про проведення зборів. Більше того, на момент датування повідомлень про скликання зборів у грудні 2021 року та січні 2022 року юридичної особи ТОВ «ДЕХАБ» ще не існувало, а тому включення до порядку денного питань щодо вступу цього товариства до складу учасників та передачі майнового внеску є юридично неможливим, що свідчить про штучне створення документів «заднім числом». Позивач також зазначає, що належним доказом направлення повідомлення про загальні збори відповідно до усталеної практики Верховного Суду є не лише факт поштового відправлення, а й наявність опису вкладення та документа, що підтверджує надання поштових послуг, чого відповідачем надано не було. У зв`язку з цим подані ТОВ «АВТОМАРКЕТ» документи не можуть підтверджувати належне повідомлення позивача як учасника товариства. З огляду на наведене, позивач вважає доведеним факт його неповідомлення про проведення загальних зборів, що відбулися, зокрема, 28.11.2022 та 28.12.2022, а відтак — порушення його корпоративних прав. Усі рішення загальних зборів, прийняті за відсутності належного повідомлення позивача, є такими, що прийняті з істотним порушенням закону та статуту товариства, і не можуть створювати жодних правових наслідків, крім наслідків їх недійсності. Відтак, заперечення відповідачів підлягають відхиленню, а позовні вимоги — задоволенню в повному обсязі.
У поясненнях від 17.11.2023 за вх.№ 42009/23 ТОВ «ДЕХАБ» послалося на правові висновки Великої Палати Верховного Суду, які ТОВ «ДЕХАБ» просить застосувати, на підтвердження тих аргументів, що були зазначені ним у відзиві на позовну заяву.
29.12.2025 до суду від позивача надійшли пояснення за вх.№ 41639/25, в яких останній відмітив про те, що під час розгляду справи Господарським судом Одеської області, ТОВ «ДЕХАБ» направило на адресу ОСОБА_3 документ під назвою «Відзив, заяви та клопотання ТОВ «ДЕХАБ» у справі № 916/379/23», до якого долучило копію договору купівлі-продажу частки в статутному капіталі ТОВ «ДЕХАБ» від 28.12.2022. Так, позивач зауважує, що примірник, отриманий ОСОБА_3 поштою (сканкопія додається), вже містив відтиск печатки ТОВ «ДЕХАБ», але не містив жодних реєстраційних написів про засвідчення копії (штампу «Згідно з оригіналом», дати, підпису директора). На думку позивача, вказане свідчить, що печатка ТОВ «ДЕХАБ» була на документі до моменту виготовлення з неї копії.
Поряд з цим, позивач відмічає, що копія спірного договору, надана суду позивачем у даній справі, була виготовлена шляхом зняття ксерокопії з вищезазначеного примірника, отриманого ОСОБА_3 та проставлення у верхньому кутку штампеля «КОПІЯ». На цій копії чітко видно відтиск печатки ТОВ «ДЕХАБ», однак напис «Згідно з оригіналом» відсутній. Відтак, ОСОБА_1 фізично не міг скористатися печаткою товариства для засвідчення, оскільки не має доступу до печатки, а лише копіював наявну копію документа та проставив штампель «КОПІЯ».
Також, ОСОБА_1 звертає увагу суду на той факт, що ТОВ «ДЕХАБ» самостійно долучило до свого відзиву також копію такого договору, аналіз якого також спростовує позицію відповідача. Так, на другій сторінці наданої ТОВ «Дехаб» копії наявні сліди двох печаток: перший відтиск (чорно-білий/сірий), який розташований на тексті договору. Це зображення печатки, яке перейшло з оригіналу під час ксерокопіювання; другий відтиск (синій/мокрий), що розташований у нижній частині аркуша поруч із написом «Згідно з оригіналом» та підписом директора ОСОБА_6 від 16.02.2023. Якби печатка ставилася виключно для засвідчення копії, як стверджує представник ТОВ «ДЕХАБ», на документі був би лише один (синій) відтиск у блоці засвідчення. Наявність "чорно-білого" сліду печатки на тілі договору свідчить про те, що оригінал, з якого робилася копія, вже був скріплений печаткою ТОВ «ДЕХАБ». На думку позивача, вказане свідчить про те, що оригінал договору, з якого знімалися копії, вже містив відтиск печатки ТОВ «ДЕХАБ» у момент його сканування/ксерокопіювання. Таким чином, проставлення печатки ТОВ «ДЕХАБ» на договорі між третіми особами (ТОВ «АВТОМАРКЕТ» та ОСОБА_2 ) у день його укладання або в інший час свідчить про безпосередню участь та обізнаність посадових осіб ТОВ «ДЕХАБ» щодо цього правочину, що суперечить їхній позиції «про непричетність».
У поясненнях від 13.01.2026 за вх.№ 1135/26 ТОВ «АВТОМАРКЕТ» підтримав раніше викладені ним правові позиції, а також додатково наголосив на тому, що доводи позивача ОСОБА_1 , фактично, зводяться до припущень щодо внутрішніх дій або обізнаності посадових осіб ТОВ «ДЕХАБ», які не впливають на дійсність договору між ТОВ «АВТОМАРКЕТ» та ОСОБА_2 , не спростовують належності підписів сторонам правочину та не свідчать про порушення імперативних норм закону при його укладенні.
Ухвалою ГСОО від 16.05.2023 суддею ОСОБА_7 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №916/1710/23; постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою ГСОО від 01.02.2025 суддею Степановою Л.В. закрито підготовче провадження у справі №916/1710/23 та призначено справу до судового розгляду по суті в засіданні суду.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями ГСОО від 23.10.2025 справу №916/1710/23 розподілено на суддю Малярчук І.А., у зв`язку з чим вказана справа була прийнята ухвалою суду від 29.10.2025 до провадження суддею Малярчук І.А. на стадії розгляду справи по суті.
У судовому засіданні по розгляду справи по суті 17.11.2025 судом оголошено протокольну ухвалу про перерву до 01.12.2025 о 12:30.
У судовому засіданні по розгляду справи по суті 01.12.2025 судом оголошено протокольну ухвалу про перерву до 15.12.2025 о 09:30.
Ухвалою суду від 15.12.2025 відкладено судове засідання на 24.12.2025 о 11:15, у зв`язку із оголошенням засобами цивільного зв`язку сигналу повітряної тривоги.
Ухвалою суду від 24.12.2025 відкладено судове засідання на 16.01.2026 о 10:00, у зв`язку із оголошенням засобами цивільного зв`язку сигналу повітряної тривоги.
У судовому засіданні по розгляду справи по суті 16.01.2026 судом оголошено протокольну ухвалу про перерву до 28.01.2026 о 10:30.
У судовому засіданні по розгляду справи по суті 28.01.2026 судом оголошено протокольну ухвалу про перерву до 02.02.2026 о 12:45.

Зміст спірних правовідносин, фактичні обставини справи та докази, на підставі яких судом встановлені обставини справи: 
Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 21.01.2023 станом на 21.01.2023 ОСОБА_8 має розмір частки засновника (учасника) у статутному капіталі ТОВ "АВТОМАРКЕТ" 160611,12 грн, що складає 13,79 % статутного капіталу товариства, та ОСОБА_9 (керівник) має розмір частки засновника (учасника) у статутному капіталі ТОВ "АВТОМАРКЕТ" 1003819, 50 грн, 86,21 % статутного капіталу товариства.
Відповідно до пунктів 1.1., 1.2., 2.1. Статуту ТОВ "АВТОМАРКЕТ" (затв. Протоколом загальних зборів учасників ТОВ "АВТОМАРКЕТ" №1 2019 року) він діє на підставі цього статуту, Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» та інших чинних в Україні актів законодавства. У всьому, що не врегульовано цим статутом, сторони керуються чинним цивільним та господарським законодавством України. Місцезнаходження Товариства зазначається у рішенні про утворення Товариства або у рішенні про внесення змін до відомостей про юридичну особу та зазначається в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб – підприємців та громадських формувань. Товариство створено з метою задоволення потреб населення у продукції (товарах), роботах та послугах і реалізації на основі одержаного прибутку інтересів учасників Товариства. Товариство має право займатися будь-якими видами підприємницької діяльності, окрім тих, які заборонені згідно чинного законодавства.
Пунктами 3.1., 3.2., 3.3. Статуту ТОВ "АВТОМАРКЕТ" встановлено, що відомості про всіх учасників Товариства, а також про розміри часток у статутному капіталі кожного з учасників Товариства містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб – підприємців та громадських формувань. Учасники Товариства мають право: брати участь в управлінні справами Товариства в порядку, визначеному чинним законодавством, цим статутом та іншими нормативними документами Товариства; обирати та бути обраними в органи управління Товариства; брати участь у розподілі прибутку Товариства та одержувати його частку (дивіденди). Учасники Товариства мають право: одержувати інформацію про діяльність Товариства в порядку, визначеному цим статутом та чинним законодавством; продати чи іншим чином відчужити свою частку (частину частки) у статутному капіталі Товариства; вийти зі складу учасників Товариства в порядку, передбаченому цим статутом та чинним законодавством України; вимагати проведення аудиту фінансової звітності Товариства із залученням аудитора (аудиторської фірми), не пов`язаного (не пов`язаної) майновими інтересами з Товариством, посадовими особами Товариства чи з його учасниками, якщо учаснику чи учасникам сукупно належить 10 і більше відсотків статутного капіталу Товариства. У такому разі витрати, пов`язані з проведенням аудиту фінансової звітності, покладаються на учасника (учасників), на вимогу якого проводиться такий аудит; отримати у разі ліквідації Товариства частину майна, що залишилося після розрахунків з кредиторами, або його вартість пропорційно до розміру своєї частки у статутному капіталі Товариства. Учасники Товариства зобов`язані: дотримуватись положень цього статуту і виконувати рішення загальних зборів; вносити свої вклади до статутного капіталу Товариства в порядку, визначеному домовленостями між учасниками, цим статутом та чинним законодавством; не розголошувати комерційну та конфіденційну інформацію про діяльність Товариства; нести інші обов`язки, якщо це передбачено чинним законодавством України, цим статутом та внутрішніми нормативними документами Товариства.
Відповідно до п.п. 4.1., 4.3., 5.1., 5.3. Статуту ТОВ "АВТОМАРКЕТ" товариство є власником: майна, переданого йому учасниками у власність, у тому числі вкладів до статутного капіталу; майна, придбаного в інших суб`єктів господарювання, організацій та громадян у встановленому законодавством порядку; продукції, виробленої Товариством у результаті господарської діяльності; доходів, одержаних від реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг, заняття торговельною діяльністю, інших видів господарської діяльності; доходів від цінних паперів; безоплатних або благодійних внесків, пожертвувань українських та іноземних суб`єктів господарювання, організацій, громадян; майна, набутого на інших підставах, не заборонених законом. Товариство володіє, користується і розпоряджається власним майном. Учасники не мають відособленого права володіння, користування та розпорядження на окремі об`єкти, що входять до складу майна Товариства. Для забезпечення діяльності Товариства формується статутний капітал, який розподіляється на частки та складається з номінальної вартості часток його учасників, виражених у національній валюті України та додатково у відсотках. Вкладом учасника Товариства можуть бути гроші, цінні папери, інше майно, якщо інше не встановлено законом. Відомості про розмір статутного капіталу Товариства містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб – підприємців та громадських формувань.
Учасник Товариства має право відчужувати свою частку (частину частки) у статутному капіталі Товариства оплатно або безоплатно іншим учасникам Товариства або третім особам. Відчуження учасником частки (частини частки) допускається за згодою інших учасників Товариства. Учасник Товариства має право відчужувати свою частку (частину частки) у статутному капіталі лише в тій частині, в якій вона є оплаченою. Учасник Товариства має переважне право на придбання частки (частини частки) іншого учасника Товариства, що продається третій особі. Якщо кілька учасників Товариства скористаються своїм переважним правом, вони придбають частку (частину частки) пропорційно до розміру належних їм часток у статутному капіталі Товариства. Учасник Товариства, який має намір продати свою частку (частину частки) третій особі, зобов`язаний письмово повідомити про це інших учасників Товариства та проінформувати про ціну та розмір частки, що відчужується, інші умови такого продажу. Якщо жоден з учасників Товариства протягом 30 днів з дати отримання повідомлення про намір учасника продати частку (частину частки) не повідомив письмово учасника, який продає частку (частину частки), про намір скористатися своїм переважним правом, вважається, що такий учасник Товариства надав свою згоду на 31 день з дати отримання повідомлення, і така частка (частина частки) може бути відчужена третій особі на умовах, які були повідомлені учасникам Товариства. Якщо учасник Товариства, який має намір продати свою частку (частину частки) третій особі, отримав від іншого учасника письмову заяву про намір скористатися своїм переважним правом, такий учасник зобов`язаний протягом одного місяця укласти договір купівлі-продажу пропонованої до продажу частки (частини частки). У разі ухилення продавця від укладання договору купівлі-продажу покупець має право звернутися до суду з позовом про визнання договору купівлі-продажу частки (її частини) укладеним на запропонованих продавцем умовах. У разі ухилення покупця від укладання договору купівлі-продажу продавець має право реалізувати свою частку третій особі на раніше повідомлених учасникам Товариства умовах. Учасник Товариства має право вимагати в судовому порядку переведення на себе прав і обов`язків покупця частки (частини частки), якщо переважне право такого учасника Товариства є порушеним. Якщо продаж частки (частини частки) у статутному капіталі Товариства здійснюється на аукціоні (публічних торгах) відповідно до закону, переважне право учасника Товариства не застосовується. Переважне право учасника Товариства не застосовується у разі, якщо це передбачено корпоративним договором, стороною якого є такий учасник. Надання учасником Товариства своєї частки в статутному капіталі (частини частки) в заставу допускається за згодою інших учасників. Вступ до Товариства здійснюється шляхом придбання (набуття) третьою особою частки (частини частки) у статутному капіталі Товариства або в порядку спадкування (правонаступництва) та в інших випадках, передбачених діючим законодавством (п.п. 6.1.-6.13., 7.1. Статуту ТОВ "АВТОМАРКЕТ").
Органами Товариства є загальні збори учасників, наглядова рада (у разі утворення) та виконавчий орган. Вищим органом Товариства є загальні збори учасників. Кожен учасник Товариства має право бути присутнім на загальних зборах учасників, брати участь в обговоренні питань порядку денного і голосувати з питань порядку денного загальних зборів учасників. Кожен учасник Товариства на загальних зборах учасників має кількість голосів, пропорційну до розміру його частки у статутному капіталі Товариства. Загальні збори учасників можуть вирішувати будь-які питання діяльності Товариства. До компетенції загальних зборів учасників належать: визначення основних напрямів діяльності Товариства; внесення змін до статуту Товариства, прийняття рішення про здійснення діяльності Товариства на підставі модельного статуту; зміна розміру статутного капіталу Товариства; затвердження грошової оцінки негрошового вкладу учасника; перерозподіл часток між учасниками Товариства у випадках, передбачених діючим законодавством; обрання та припинення повноважень наглядової ради Товариства або окремих членів наглядової ради, встановлення розміру винагороди членам наглядової ради Товариства; обрання одноосібного виконавчого органу Товариства або членів колегіального виконавчого органу (всіх чи окремо одного або декількох з них), встановлення розміру винагороди членам виконавчого органу Товариства; визначення форм контролю за діяльністю виконавчого органу Товариства; створення інших органів Товариства, визначення порядку їх діяльності; прийняття рішення про придбання Товариством частки (частини частки) учасника; затвердження результатів діяльності Товариства за рік або інший період. До компетенції загальних зборів учасників належать (продовження): розподіл чистого прибутку Товариства, прийняття рішення про виплату дивідендів; прийняття рішення про поділ, злиття, перетворення, ліквідацію чи реорганізацію Товариства, обрання комісії з припинення (ліквідаційної комісії), затвердження порядку припинення Товариства, порядку розподілу між учасниками Товариства у разі його ліквідації майна, що залишилось після задоволення вимог кредиторів, затвердження ліквідаційного балансу Товариства; прийняття інших рішень, віднесених діючим законодавством до компетенції загальних зборів учасників. Питання, віднесені законом до компетенції вищого органу Товариства, не можуть бути віднесені до компетенції інших органів Товариства, якщо інше не випливає з діючого законодавства. До виключної компетенції загальних зборів учасників за рішенням загальних зборів учасників можуть бути віднесені інші питання. У Товаристві, що має одного учасника, усі рішення з питань, що належать до компетенції загальних зборів учасників, приймаються таким учасником одноосібно та оформлюються письмовим рішенням такого учасника. Загальні збори учасників скликаються у випадках, передбачених діючим законодавством і цим статутом, а також: з ініціативи виконавчого органу Товариства; на вимогу наглядової ради Товариства (у разі утворення); на вимогу учасника або учасників Товариства, які на день подання вимоги в сукупності володіють 10 або більше відсотками статутного капіталу Товариства. У разі якщо протягом 10 днів з дня, коли Товариство отримало чи мало отримати вимогу про скликання загальних зборів учасників, учасники не отримали повідомлення про скликання загальних зборів учасників, особи, які ініціювали їх проведення, можуть скликати загальні збори учасників самостійно. У такому випадку обов`язки щодо скликання та підготовки проведення загальних зборів учасників, передбачені ст. 32 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю», покладаються на учасників Товариства, які ініціювали загальні збори учасників. Загальні збори учасників можуть прийняти рішення з будь-якого питання без дотримання вимог, встановлених чинним законодавством та цим статутом щодо порядку денного скликання загальних зборів учасників та щодо повідомлення, якщо в таких загальних зборах учасників взяли участь всі учасники та всі вони надали згоду на розгляд таких питань. Загальні збори учасників скликаються виконавчим органом Товариства шляхом надсилання повідомлення про це кожному учаснику не менше ніж за 30 днів до запланованої дати проведення таких зборів. Повідомлення надсилається поштовим відправленням з описом вкладення. У повідомленні про загальні збори учасників зазначаються дата, час, місце проведення, порядок денний. Якщо до порядку денного включено питання про внесення змін до статуту Товариства, до повідомлення додається проект запропонованих змін. Загальні збори учасників проводяться за місцезнаходженням Товариства. Проведення загальних зборів за межами території України допускається лише за одностайною письмовою згодою всіх учасників Товариства. Рішення про затвердження грошової оцінки негрошового вкладу учасника; про перерозподіл часток між учасниками Товариства у випадках, передбачених діючим законодавством; про створення інших органів Товариства, визначення порядку їх діяльності; про придбання Товариством частки (частини частки) учасника — приймаються одностайно всіма учасниками Товариства, які мають право голосу з відповідних питань. До Товариства з одним учасником не застосовуються положення статей 32– 36 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю», а інші положення застосовуються з урахуванням положень частини першої статті 37 цього Закону (п.п. 9.1.- 9.10., 9.18.-9.21., 9.32., 9.35., 9.38. Статуту ТОВ "АВТОМАРКЕТ").
В матеріалах справи наявний протокол загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТОМАРКЕТ» від 28.11.2022 в місті Одеса. На зборах була присутня ОСОБА_3 , яка володіє 86,2069 % голосів, що забезпечило повноважність зборів, тоді як ОСОБА_1 був відсутній. На порядку денному зборів розглядалися питання вступу до складу учасників ТОВ «ДЕХАБ» юридичної особи — ТОВ «АВТОМАРКЕТ», затвердження передачі майнового внеску до статутного капіталу ТОВ «ДЕХАБ» та надання повноважень на підписання документів. За результатами зборів одноголосно ухвалено рішення прийняти ТОВ «АВТОМАРКЕТ» до складу учасників ТОВ «ДЕХАБ», затвердити передачу до статутного капіталу ТОВ «ДЕХАБ» нерухомого майна у вигляді нежитлових будівель (автомобільного торговельного комплексу) загальною площею 1571,1 кв. м, розташованих за адресою: АДРЕСА_3 , з реєстраційним номером об`єкта 21254005, шляхом оформлення акта приймання-передачі, а також надати ОСОБА_3 повноваження представляти інтереси ТОВ «АВТОМАРКЕТ» та підписувати всі необхідні документи, пов`язані з реалізацією прийнятих рішень.
Також в матеріалах справи наявний протокол установчих зборів засновників Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕХАБ» від 28.11.2022 в місті Одеса. У зборах брали участь ТОВ «АВТОМАРКЕТ» в особі директора ОСОБА_3 та фізична особа — ОСОБА_5 . Під час зборів було ухвалено рішення про створення ТОВ «ДЕХАБ», затверджено його повну та скорочену назву, місцезнаходження ( АДРЕСА_4 ), здійснення господарської діяльності на підставі модельного статуту, а також обрано директором товариства ОСОБА_5 . Визначено перелік видів діяльності, основним з яких є надання в оренду та експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна. Статутний капітал товариства затверджено у розмірі 91 684 грн, з яких 95 % (87 100 грн) внесло ТОВ «АВТОМАРКЕТ» у вигляді майнового внеску — нежитлових будівель (автомобільного торговельного комплексу), загальною площею 1571,1 кв. м за адресою: АДРЕСА_5 % (4 584 грн) — ОСОБА_5 грошовими коштами. Також ухвалено рішення про передачу майнового внеску до статутного капіталу шляхом оформлення акта приймання-передачі та про державну реєстрацію товариства у встановленому законом порядку. Протокол підписаний учасниками та нотаріально посвідчений.
Протоколом загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТОМАРКЕТ» №1/28-12 від 28.12.2022, на яких була присутня ОСОБА_3 , яка володіє 86,2069 % голосів, що забезпечило повноважність зборів, тоді як ОСОБА_1 був відсутній, порядок денний зборів включав питання продажу частки статутного капіталу ТОВ «ДЕХАБ», затвердження та оформлення акта приймання-передачі цієї частки, а також надання відповідних повноважень. За результатами зборів одноголосно ухвалено рішення затвердити продаж частки у статутному капіталі ТОВ «ДЕХАБ» у розмірі 95 %, що у грошовому еквіваленті становить 87 100 грн, на користь ОСОБА_3 , затвердити передачу цієї частки шляхом оформлення акта приймання-передачі та надати директору ТОВ «АВТОМАРКЕТ» Бєровій Олені Дмитрівні повноваження представляти інтереси товариства і підписувати договір купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ «ДЕХАБ» та пов`язані з цим документи.
Згідно акту приймання-передачі нерухомого майна від 12.12.2022 між ТОВ «АВТОМАРКЕТ» та ТОВ «ДЕХАБ», ТОВ «АВТОМАРКЕТ» в особі директора ОСОБА_3 , яка діє на підставі статуту та протоколу загальних зборів, передає, а ТОВ «ДЕХАБ» в особі директора ОСОБА_5 приймає нерухоме майно як майновий внесок до статутного капіталу. Предметом передачі є нежитлові будівлі — автомобільний торговельний комплекс загальною площею 1571,1 кв. м, розташований за адресою: АДРЕСА_3 , з реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна 21254005. Передача здійснюється на виконання рішення, передбаченого протоколом загальних зборів учасників №1/28-11 від 28.11.2022. Акт підписаний директорами обох товариств та нотаріально посвідчений.
28.12.2022 між ТОВ «ДЕХАБ» та ТОВ «АВТОМАРКЕТ» було укладено договір купівлі-продажу частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕХАБ», згідно якого ТОВ «АВТОМАРКЕТ» в особі директора ОСОБА_3 виступає продавцем, а ОСОБА_2 — покупцем. Продавець передає, а покупець набуває у власність корпоративні права на частку у статутному капіталі ТОВ «ДЕХАБ» у розмірі 95 %, що становить 87 100,00 грн. Частка сформована за рахунок майнового внеску у вигляді нежитлових будівель — автомобільного торговельного комплексу загальною площею 1571,1 кв. м, розташованого в місті Ізмаїл Одеської області по проспекту Незалежності (Суворова), 221, передача якого підтверджена актом приймання-передачі від 12.12.2022. Договором визначено, що разом із часткою покупцеві переходять усі корпоративні права, включно з правом участі в управлінні товариством та отримання дивідендів. Також встановлено обов`язок покупця здійснювати фінансування подальшої діяльності продавця за рахунок частини дивідендів, отриманих від ТОВ «ДЕХАБ», у розмірі 70 % щороку, але не менше 10 000 000,00 грн, із визначеними строками та порядком виплат. Право власності на частку переходить до покупця з моменту підписання договору, після чого продавець втрачає всі права на відповідну частку. Договір укладений у письмовій формі, підписаний сторонами та скріплений печатками (п.п. 1, 2, 3, 7.3., 7.4., 8 Договору).
За платіжним дорученням № 182401742 від 30.12.2022 ТОВ «АВТОМАРКЕТ» сплачено відчужену частку у у статутному капіталі ТОВ «ДЕХАБ» у розмірі 95 % на суму 87 100,00 грн.
За актом приймання-передачі частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕХАБ» від 28.12.2022, ТОВ «АВТОМАРКЕТ» в особі директора ОСОБА_3 передає, а ОСОБА_2 приймає у власність частку у статутному капіталі ТОВ «ДЕХАБ» у розмірі 95 %, що у грошовому еквіваленті становить 87 100 грн. Сторони підтвердили відсутність взаємних матеріальних чи фінансових претензій щодо переданої частки. Акт складено для подальшої державної реєстрації змін у Єдиному державному реєстрі, підписаний сторонами та нотаріально посвідчений.
Згідно Інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 12.01.2023 Товариство з обмеженою відповідальністю "ДЕХАБ" належить право власності на нежитлові будівлі (автомобільний торговельний комплекс), об`єкт житлової нерухомості, загальною площа (кв.м): 1571,10 кв.м., розташованих за адресою АДРЕСА_3 , за рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 65805291 від 16.12.2022, ОСОБА_10 , Юридичний департамент Одеської міської ради, Одеська області, на підставі акту прийому-передачі нерухомого майна, серія та номер: 3382,3383, виданий 12.12.2022, видавник: ТОВ "АВТОМАРКЕТ" та ТОВ "ДЕХАБ", протокол, серія та номер: 1/28-11, виданий 28.11.2022, видавник: Установчі збори засновників ТОВ "ДЕХАБ".
У довідці про оціночну вартість об`єкта нерухомості, сформованої 03.03.2023 та внесеної до єдиної бази даних звітів про оцінку під унікальним реєстраційним номером зазначено наступне. Заявником у довідці вказана ОСОБА_3 . Об`єктом оцінки є нежитлова нерухомість — нежитлові будівлі (автомобільний торговельний комплекс), що класифікуються як промислова (складська) будівля або приміщення. Об`єкт розташований за адресою: АДРЕСА_3 . Загальна площа будівель становить 1571,10 кв.м., рік введення в експлуатацію — 2008, поверховість — один поверх. Об`єкт розміщений на земельній ділянці площею 5668 кв.м. з кадастровим номером 5110600000:01:009:0191, категорія земель — землі житлової та громадської забудови, цільове призначення — для будівництва та обслуговування будівель торгівлі. Згідно з довідкою, оціночна вартість усього об`єкта нерухомості становить 21 074 897,12 грн, у тому числі вартість поліпшень — 1 915 899,74 грн, а вартість земельної ділянки — 19 158 997,38 грн.
В матеріалах справи наявне рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення №65052 0004204 9, яке було направлено ОСОБА_1 ОСОБА_3 на адресу отримувача - АДРЕСА_6 , при цьому, з даного повідомлення не можливо встановити, що саме було направлено. Також, у рекомендованому повідомленні проставлена дата вручення – 22.01.2022, однак при цьому відсутні ініціали ПІБ та підпис особи, яка отримала.
Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи, виданої Сектором ведення реєстру територіальної громади м. Ізмаїл, секретаріату виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_1 є АДРЕСА_7 .
У справі наявний статут ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ДЕХАБ» (у новій редакції) 2023 року, затверджений рішенням загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕХАБ», оформленим протоколом № 2 від 25.01.2023. Метою діяльності Товариства є отримання прибутку з подальшим його розподілом між учасниками Товариства (п.п. 1.2. Статуту). 
Крім цього, ТОВ «ДЕХАБ» надано до суду низку договорів, що стосується нежитлових приміщень, розташованих за адресою: Одеська обл., Ізмаїльський р., м. Ізмаїл, проспект Незалежності, будинок 221, а саме: договір оренди земельної ділянки від 17.02.2023; оренди нежитлового приміщення №03/01-5 від 03.01.2023; акт приймання-передачі від 03.01.2023 до договору оренди нежитлового приміщення №03/01-5 від 03.01.2023; договір оренди нежитлового приміщення №03/01-8 від 03.01.2023; акт приймання-передачі від 03.01.2023 до договору оренди нежитлового приміщення №03/01-8 від 03.01.2023; договір оренди нежитлового приміщення №01/02-9 від 01.02.2023; акт приймання-передачі від 01.02.2023 до договору оренди нежитлового приміщення №01/02-9 від 01.02.2023; договір оренди нежитлового приміщення №01/02-7 від 01.02.2023; акт приймання-передачі від 01.02.2023 до договору оренди нежитлового приміщення №01/02-7 від 01.02.2023; договір оренди нежитлового приміщення №01/02-6 від 01.02.2023; акт приймання-передачі від 01.02.2023 до договору оренди нежитлового приміщення №01/02-6 від 01.02.2023; договір №644/1 про надання послуг з централізованого водопостачання від 10.02.2023; договір №118/1 про надання послуг з поводження з побутовими відходами від 10.02.2023.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши пояснення представників сторін, їх мотивовані оцінки кожного аргументу щодо наявності підстав для задоволення чи відмови у позові, проаналізувавши нижченаведені норми чинного законодавства, суд дійшов наступних висновків.
Так, за ст.16 ЦК України цивільні права та інтереси можуть бути захищені шляхом: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків, майнової та немайнової шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.
Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права. Крім того, суди мають виходити із того, що обраний позивачем спосіб захист цивільних прав має бути не тільки ефективним, а й відповідати правовій природі тих правовідносин, що виникли між сторонами, та має бути спрямований на захист порушеного права. 
Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 7 Закону України “Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю” договір, за яким учасники товариства зобов`язуються реалізовувати свої права та повноваження певним чином або утримуватися від їх реалізації (далі - корпоративний договір), вчиняється в письмовій формі. Корпоративний договір може бути оплатним або безоплатним. Додатковими сторонами корпоративного договору також можуть бути саме товариство та треті особи. Корпоративний договір, який не відповідає цим вимогам, є нікчемним. Корпоративний договір може передбачати умови або порядок визначення умов, на яких учасник має право або зобов`язаний купити або продати частку у статутному капіталі (її частину), а також визначати випадки, коли таке право або обов`язок виникає.
Частиною 1 ст. 11 Закону України “Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю” передбачено, що установчим документом товариства є статут.
Розмір статутного капіталу товариства складається з номінальної вартості часток його учасників, виражених у національній валюті України. Розмір частки учасника товариства у статутному капіталі товариства може додатково визначатися у відсотках. Розмір частки учасника товариства у відсотках повинен відповідати співвідношенню номінальної вартості його частки та статутного капіталу товариства. Вкладом учасника товариства можуть бути гроші, цінні папери, інше майно, якщо інше не встановлено законом (ч.ч. 1, 2 ст. 12, ч. 1 ст. 13 Закону України “Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю”).
Згідно ч.ч.1-6 ст. 20, ч.ч. 1-3 ст. 21 Закону України “Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю” учасник товариства має переважне право на придбання частки (частини частки) іншого учасника товариства, що продається третій особі. Якщо кілька учасників товариства скористаються своїм переважним правом, вони придбавають частку (частину частки) пропорційно до розміру належних їм часток у статутному капіталі товариства. Учасник товариства, який має намір продати свою частку (частину частки) третій особі, зобов`язаний письмово повідомити про це інших учасників товариства та поінформувати про ціну та розмір частки, що відчужується, інші умови такого продажу. Якщо жоден з учасників товариства протягом 30 днів з дати отримання повідомлення про намір учасника продати частку (частину частки) не повідомив письмово учасника, який продає частку (частину частки), про намір скористатися своїм переважним правом, вважається, що такий учасник товариства надав свою згоду на 31 день з дати отримання повідомлення, і така частка (частина частки) може бути відчужена третій особі на умовах, які були повідомлені учасникам товариства. Якщо учасник товариства, який має намір продати свою частку (частину частки) третій особі, отримав від іншого учасника письмову заяву про намір скористатися своїм переважним правом, такі учасники зобов`язані протягом одного місяця укласти договір купівлі-продажу пропонованої до продажу частки (частини частки). У разі ухилення продавця від укладення договору купівлі-продажу покупець має право звернутися до суду із позовом про визнання договору купівлі-продажу частки (її частини) укладеним на запропонованих продавцем умовах. У разі ухилення покупця від укладення договору купівлі-продажу продавець має право реалізувати свою частку третій особі на раніше повідомлених учасникам товариства умовах. Учасник товариства має право вимагати в судовому порядку переведення на себе прав і обов`язків покупця частки (частини частки), якщо переважне право такого учасника товариства є порушеним. Позовна давність за такими вимогами становить один рік. Статутом товариства може встановлюватися інший порядок реалізації переважного права учасників товариства, розподілу відчужуваної частки (частини частки) між іншими учасниками товариства, відмови від реалізації переважного права учасників товариства. Статутом може встановлюватися, що учасники товариства не мають переважного права. Статутом також може бути передбачений обов`язок учасника товариства, який має намір продати частку (частину частки) третій особі, провести спершу переговори щодо її продажу з іншими учасниками товариства. Відповідні положення можуть бути внесені до статуту, змінені або виключені з нього одностайним рішенням загальних зборів учасників, у яких взяли участь всі учасники товариства. Учасник товариства має право відчужити свою частку (частину частки) у статутному капіталі товариства оплатно або безоплатно іншим учасникам товариства або третім особам. Статутом товариства може бути встановлено, що відчуження частки (частини частки) та надання її в заставу допускається лише за згодою інших учасників. Відповідне положення може бути внесене до статуту або виключене з нього одностайним рішенням загальних зборів учасників, у яких взяли участь всі учасники товариства. Учасник товариства має право відчужити свою частку (частину частки) у статутному капіталі лише в тій частині, в якій вона є оплаченою.
Органами товариства є загальні збори учасників, наглядова рада (у разі утворення) та виконавчий орган. Загальні збори учасників є вищим органом товариства. Кожен учасник товариства має право бути присутнім на загальних зборах учасників, брати участь в обговоренні питань порядку денного і голосувати з питань порядку денного загальних зборів учасників. Кожен учасник товариства на загальних зборах учасників має кількість голосів, пропорційну до розміру його частки у статутному капіталі товариства, якщо інше не передбачено статутом. Загальні збори учасників можуть вирішувати будь-які питання діяльності товариства, крім питань, віднесених до виключної компетенції інших органів товариства законом або статутом товариства (ст.ст. 28, 29, 30 Закону України “Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю”).
Частиною 2 ст. 30 Закону України “Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю” визначено, що до компетенції загальних зборів учасників належать: 1) визначення основних напрямів діяльності товариства; 2) внесення змін до статуту товариства, прийняття рішення про здійснення діяльності товариством на підставі модельного статуту; 3) зміна розміру статутного капіталу товариства; 4) затвердження грошової оцінки негрошового вкладу учасника; 5) перерозподіл часток між учасниками товариства у випадках, передбачених цим Законом; 6) обрання та припинення повноважень наглядової ради товариства або окремих членів наглядової ради, встановлення розміру винагороди членам наглядової ради товариства; 7) обрання одноосібного виконавчого органу товариства або членів колегіального виконавчого органу (всіх чи окремо одного або декількох з них), встановлення розміру винагороди членам виконавчого органу товариства; 8) визначення форм контролю та нагляду за діяльністю виконавчого органу товариства; 9) створення інших органів товариства, визначення порядку їх діяльності; 10) прийняття рішення про придбання товариством частки (частини частки) учасника; 11) затвердження результатів діяльності товариства за рік або інший період; 12) розподіл чистого прибутку товариства, прийняття рішення про виплату дивідендів; 13) прийняття рішень про виділ, злиття, поділ, приєднання, ліквідацію та перетворення товариства, обрання комісії з припинення (ліквідаційної комісії), затвердження порядку припинення товариства, порядку розподілу між учасниками товариства у разі його ліквідації майна, що залишилося після задоволення вимог кредиторів, затвердження ліквідаційного балансу товариства; 14) прийняття рішення щодо обліку або припинення обліку часток товариства в обліковій системі часток; 15) прийняття інших рішень, віднесених законом до компетенції загальних зборів учасників.
Відповідно до ч.ч. 1-5 ст. 32 Закону України “Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю” загальні збори учасників скликаються виконавчим органом товариства. Статутом товариства може бути визначений інший орган, уповноважений на скликання загальних зборів учасників. Виконавчий орган товариства скликає загальні збори учасників шляхом надсилання повідомлення про це кожному учаснику товариства. Виконавчий орган товариства зобов`язаний повідомити учасників товариства не менше ніж за 30 днів до запланованої дати проведення загальних зборів учасників, якщо інший строк не встановлений статутом товариства. Повідомлення, передбачене частиною третьою цієї статті, надсилається поштовим відправленням з описом вкладення. Статутом товариства може бути встановлений інший спосіб повідомлення. У повідомленні про загальні збори учасників зазначаються дата, час, місце проведення, порядок денний. Якщо до порядку денного включено питання про внесення змін до статуту товариства, до повідомлення додається проект запропонованих змін.
Частиною 1 ст. 33, ч.ч. 1-3 ст. 34 Закону України “Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю” встановлено, що загальні збори учасників проводяться в порядку, встановленому законом та статутом товариства. Рішення загальних зборів учасників приймаються відкритим голосуванням, якщо інше не передбачено статутом товариства. Рішення з питань, передбачених пунктами 2, 3, 13 частини другої статті 30 цього Закону, приймаються трьома чвертями голосів усіх учасників товариства, які мають право голосу з відповідних питань. Рішення загальних зборів учасників з питань, передбачених пунктами 4, 5, 9, 10, 14 частини другої статті 30 цього Закону, приймаються одностайно всіма учасниками товариства, які мають право голосу з відповідних питань.
Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.
Згідно ст. 190 ЦК України, майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. Майнові права є неспоживною річчю. Майнові права визнаються речовими правами.
Об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага (ч. 1 ст. 177 ЦК України).
У відповідності до ч. 1, 2 ст. 96-1 ЦК України, права учасників юридичних осіб (корпоративні права) - це сукупність правомочностей, що належать особі як учаснику (засновнику, акціонеру, пайовику) юридичної особи відповідно до закону та статуту товариства. Корпоративні права набуваються особою з моменту набуття права власності на частку (акцію, пай або інший об`єкт цивільних прав, що засвідчує участь особи в юридичній особі) у статутному капіталі юридичної особи.
Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 116 ЦК України учасники господарського товариства мають право у порядку, встановленому установчим документом товариства та законом здійснити відчуження частки (її частини) у статутному (складеному) капіталі товариства, цінних паперів, що засвідчують участь у товаристві, у порядку, встановленому законом. Договір відчуження майна, предметом якого є частка (її частина) у статутному (складеному) капіталі товариства, укладається у письмовій формі.
Відчуження власником свого майна визначено ч. 1 ст. 346 ЦК України як одна з підстав припинення права власності, які залежать від волі власника.
Частиною 1 ст. 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно ч.ч. 1-4 ст. 202 ЦК України правочин - це дія особи, яка спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами. Односторонній правочин може створювати обов`язки лише для особи, яка його вчинила. Односторонній правочин може створювати обов`язки для інших осіб лише у випадках, встановлених законом, або за домовленістю з цими особами. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін. Метою будь-якого правочину є досягнення певних юридичних наслідків, що мають істотне значення для сторін правочину. Отже, правочин - це вольові, правомірні дії, безпосередньо спрямовані на досягнення правового результату, а саме на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Аналогічні висновки зроблені Верховним Судом у постанові від 25.02.2020 у справі №915/1299/18.
Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 5 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (ст. 215 ЦК України).
Статтею 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто, таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права і обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.
Відповідно до ч. 5 ст. 17 Закон України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" для державної реєстрації змін до відомостей про розмір статутного капіталу, розміри часток у статутному капіталі чи склад учасників товариства з обмеженою відповідальністю, товариства з додатковою відповідальністю подаються такі документи: 1) заява про державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі; 2) документ про сплату адміністративного збору; 3) один із таких відповідних документів, зокрема: д) судове рішення, що набрало законної сили, про визначення розміру статутного капіталу товариства з обмеженою відповідальністю, товариства з додатковою відповідальністю та розмірів часток учасників у такому товаристві; е) судове рішення, що набрало законної сили, про стягнення (витребування з володіння) з відповідача частки (частини частки) у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю, товариства з додатковою відповідальністю.
Статтею 1 Закону України "Про поштовий зв`язок" передбачено, що поштовий зв`язок – це приймання, обробка, перевезення та доставка (вручення) поштових відправлень, виконання доручень користувачів щодо поштових переказів, банківських операцій.
Згідно ст. 13 ЗУ "Про поштовий зв`язок" оператори надають користувачам послуги поштового зв`язку відповідно до законодавства України та провадять іншу підприємницьку діяльність в установленому законом порядку. Послуги поштового зв`язку надаються на договірній основі згідно з Правилами надання послуг поштового зв`язку, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, та повинні відповідати встановленим нормам якості. У договорі про надання послуг поштового зв`язку, якщо він укладається у письмовій формі, та у квитанції, касовому чеку тощо, якщо договір укладається в усній формі, обов`язково зазначаються найменування оператора та об`єкта поштового зв`язку, які надають послуги, дата та вид послуги, її вартість. Договір про надання послуги поштового зв`язку вважається укладеним після оплати користувачем вартості цієї послуги, якщо інше не передбачене відповідними договорами.
Порядок надання послуг поштового зв`язку, права та обов`язки операторів поштового зв`язку і користувачів послуг поштового зв`язку визначають Правила надання послуг поштового зв`язку, затверджені постановою Кабінету Міністрів України №270 від 05.03.2009 (далі – Правила надання послуг поштового зв`язку). У пункті 2 Правил надання послуг поштового зв`язку передбачено наступні визначення: просте поштове відправлення – поштове відправлення, яке приймається для пересилання без видачі розрахункового документа та доставляється/вручається без розписки; реєстроване поштове відправлення – поштове відправлення, яке приймається для пересилання з видачею розрахункового документа, пересилається з приписуванням до супровідних документів та вручається одержувачу під розписку; розрахунковий документ – документ встановленої відповідно до Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" форми та змісту (касовий чек, розрахункова квитанція тощо), що підтверджує надання послуг поштового зв`язку. Отже, Правилами надання послуг поштового зв`язку передбачено, що надання послуг поштового зв`язку, окрім іншого, повинно підтверджуватись розрахунковим документом (касовий чек, розрахункова квитанція тощо) встановленої відповідно до Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" форми та змісту.
Згідно з п. 99 Правил надання послуг поштового зв`язку рекомендовані поштові відправлення (крім рекомендованих листів з позначкою "Судова повістка"), рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, поштових переказів, адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою або під час видачі у приміщенні об`єкта поштового зв`язку вручаються адресату, а у разі його відсутності - будь-кому з повнолітніх членів сім`ї, який проживає разом з ним.
Системний аналіз Правил надання послуг поштового зв`язку свідчить про те, що загальний порядок фіксації та оформлення вручення рекомендованого поштового відправлення передбачає встановлення особи одержувача та зазначення на бланку повідомлення про вручення поштового відправлення. Аналогічна правова позиція Верховного Суду викладена у постанові від 10.11.2021 по справі №911/2523/20.
Згідно інформації, розміщеної на сайті АТ «Укрпошта» (https://www.ukrposhta.ua/ua) встановлено нормативні строки, розроблені відповідно до вимог ЗУ «Про поштовий зв`язок», актів Всесвітнього поштового союзу, Правил надання послуг поштового зв`язку та інших нормативно-правових актів, що регулюють діяльність у сфері надання послуг поштового зв`язку, та затверджено наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 12.12.2007 р. № 1149 зі змінами від 08.12.2009 за № 1267, для пересилань рекомендованої письмової рекомендації у межах населеного пункту, а саме - чотири дні.
Пунктами 4, 7 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» встановлено, що Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - Єдиний державний реєстр) - єдина державна інформаційна система, що забезпечує збирання, накопичення, обробку, захист, облік та надання інформації про юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадські формування, що не мають статусу юридичної особи. Державна реєстрація юридичних осіб, громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців (далі - державна реєстрація) - офіційне визнання шляхом засвідчення державою факту створення або припинення юридичної особи, громадського формування, що не має статусу юридичної особи, засвідчення факту наявності відповідного статусу громадського об`єднання, професійної спілки, її організації або об`єднання, політичної партії, організації роботодавців, об`єднань організацій роботодавців та їхньої символіки, засвідчення факту набуття або позбавлення статусу підприємця фізичною особою, зміни відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, про юридичну особу та фізичну особу - підприємця, а також проведення інших реєстраційних дій, передбачених цим Законом. 
Згідно ч. 2 ст. 9, ч.ч. 1, 4 ст. 10 ЗУ «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» в Єдиному державному реєстрі містяться, зокрема, відомості про керівника юридичної особи та про інших осіб, які можуть вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори, подавати документи для державної реєстрації тощо, дані про наявність обмежень щодо представництва юридичної особи. Якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою. Відомості, що містяться в Єдиному державному реєстрі, використовуються для ідентифікації юридичної особи або її відокремленого підрозділу, громадського формування, що не має статусу юридичної особи, фізичної особи - підприємця, у тому числі під час провадження ними господарської діяльності та відкриття рахунків у банках та інших фінансових установах. З наведених норм вбачається, що виключно Єдиний державний реєстр містить: - відомості, про керівника юридичної особи та про інших осіб, які можуть вчиняти дії від імені юридичної особи; - дані про наявність обмежень щодо представництва юридичної особи. 
Частиною 5 ст. 89 ЦК України встановлено, що зміни до установчих документів юридичної особи, які стосуються відомостей, включених до єдиного державного реєстру, набирають чинності для третіх осіб з дня їх державної реєстрації.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч.ч.1, 2 ст.73, ч.ч.ч.1, 3 ст.74 ГПК України).
Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ч.2 ст.76, ч.1 ст.77, ч.ч.1, 2 ст.79 ГПК України).
Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.
Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування всіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язками, відносинами і залежностями. Таке з`ясування запобігає однобічності та забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.
У пунктах 1 - 3 частини першої статті 237 ГПК України передбачено, що при ухваленні рішення суд вирішує, зокрема питання чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин.
Тлумачення змісту ст. 79 ГПК України свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були (аналогічний висновок викладений у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 25.06.2020 у справі №924/233/18).
Такий підхід також узгоджується з судовою практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі "Дж. К. та Інші проти Швеції" ("J.K. AND OTHERS v. SWEDEN") ЄСПЛ наголошує, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". … Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри".
Отже, як встановлено судом вище та підтверджується наявними матеріалами справи, ОСОБА_1 — є учасником Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТОМАРКЕТ», якому на момент виникнення спірних правовідносин належала частка у статутному капіталі товариства у розмірі 13,79 % і внеском до статутного капіталу 160 611,12 грн, що підтверджується відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. 28.11.2022 були проведені загальні збори учасників ТОВ «АВТОМАРКЕТ», рішення яких оформлено протоколом № 1/28-11 від 28.11.2022, якими, зокрема, було прийнято рішення про вступ ТОВ «Автомаркет» до складу учасників ТОВ «Дехаб» та про передачу нерухомого майна як негрошового внеску до статутного капіталу ТОВ «Дехаб». Предметом внеску стали нежитлові будівлі (автомобільний торговельний комплекс) площею 1571,1 кв.м у місті Ізмаїл. Цього ж дня установчі збори ТОВ «Дехаб» затвердили створення товариства, визначили статутний капітал у розмірі 91 684 грн та розподілили частки: 95% – за ТОВ «Автомаркет» (87 100 грн) у вигляді внесеного нерухомого майна, 5% – за ОСОБА_5 (4 584 грн). На підставі зазначеного протоколу, 28.12.2022 між ТОВ «АВТОМАРКЕТ» та ОСОБА_2 було укладено договір купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ «ДЕХАБ» від 28.12.2022, відповідно до якого 95 % частки було відчужено за ціною 87 100,00 грн, що підтверджується також платіжним дорученням № 182401742 від 30.12.2022 та актом приймання-передачі частки від 28.12.2022. 28.12.2022 були проведені загальні збори учасників ТОВ «АВТОМАРКЕТ», рішення яких оформлено протоколом № №1/28-12 від 28.12.2022, та прийнято рішення про продаж належної товариству частки у статутному капіталі ТОВ «Дехаб» у розмірі 95% на користь ОСОБА_2 за ціною 87 100 грн. Між ТОВ «Автомаркет» та ОСОБА_2 було укладено договір купівлі-продажу частки та підписано акт приймання-передачі частки, яким підтверджено перехід корпоративних прав до покупця.
Так, оцінюючи матеріали справи в їх сукупності, суд доходить висновку, що спірні рішення та правочини були прийняті й укладені з істотним порушенням вимог законодавства, що призвело до порушення корпоративних прав позивача. 
Зокрема, судом встановлено, що відповідно до наявних матеріалів справи дійсна (ринкова) вартість спірного майна, а саме нежитлових будівель (автомобільний торговельний комплекс), що класифікуються як промислова (складська) будівля або приміщення, розташованих за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею будівель 1571,10 кв.м., на земельній ділянці площею 5668 кв.м. з кадастровим номером 5110600000:01:009:0191 становила 21 074 897,12 грн, що підтверджується, зокрема, довідкою про оціночну вартість об`єкта нерухомості, сформованою 03.03.2023, тоді як відчуження за договором купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ «ДЕХАБ» від 28.12.2022 було здійснено за ціною 87 000 грн, що є неспівмірно меншою від реальної вартості. Така істотна різниця між ринковою вартістю та ціною відчуження є очевидною, непропорційною та економічно необґрунтованою. При цьому, відповідачами не надано суду жодних доказів проведення незалежної оцінки, фінансово-економічного обґрунтування зниження ціни або наявності об`єктивних обставин, які могли б пояснити таке зменшення вартості. За відсутності таких доказів, суд розцінює відчуження майна за ціною 87 000 грн як таке, що не відповідає принципам розумності та добросовісності, а також свідчить про спрямованість дій відповідачів на заподіяння шкоди інтересам товариства та його учасника, а саме - ОСОБА_1 . 
Поряд із цим, судом також встановлено, що позивач не був належним чином повідомлений про скликання та проведення загальних зборів учасників ТОВ «АВТОМАРКЕТ» 28.11.2022 та 28.12.2022, на яких приймалися оспорювані позивачем рішення, що стали підставою для спірного відчуження. Так, у матеріалах справи відсутні докази фактичного отримання позивачем повідомлення про дату, час, місце проведення зборів та порядок денний. При цьому, слід відмітити, що ТОВ «АВТОМАРКЕТ» надано суду рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення №65052 0004204 9, яке було ОСОБА_3 направлено ОСОБА_1 на адресу АДРЕСА_6 , при цьому, з цього повідомлення не можливо встановити, що саме було направлено цим рекомендованим відправлення. Крім того, у рекомендованому повідомленні проставлена дата вручення – 22.01.2022, однак при цьому відсутні ініціали ПІБ та підпис особи, яка отримала. А також, відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання особи, виданої Сектором ведення реєстру територіальної громади м. Ізмаїл, Секретаріату виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_1 є АДРЕСА_7 , а не квартира АДРЕСА_8 , яка вказана у рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення №65052 0004204. Відповідно до висновків викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18) порушення порядку повідомлення учасника може бути підставою для визнання недійсним відповідних рішень загальних зборів, якщо буде встановлено наявність порушених прав та/або інтересів позивача, як учасника господарського товариства оспорюваним рішенням загальних зборів. Водночас обставини дотримання такого порядку є предметом доказування у справі, що підлягають встановленню при ухваленні судового рішення за загальним правилом (частина друга статті 76 ГПК України). Висновок про те, чи дійсно учасник справи був належним чином повідомлений про скликання загальних зборів учасників товариства, суд робить відповідно до встановлених обставин. Оцінка доказів, якими сторони підтверджують або спростовують наявність кожної обставини, яка є предметом доказування у справі, є компетенцією судів першої та апеляційної інстанцій. Встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Якщо оцінка доказів зроблена судом першої та/або апеляційної інстанцій, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів. Відтак, суд доходить висновку, що матеріали справи не містять доказів дотримання ТОВ «АВТОМАРКЕТ» порядку скликання та підготовки проведення загальних зборів учасників товариства 28.11.2022 та 28.12.2022, передбачених ст.ст. 31, 32 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю», що свідчить про те, що загальні збори були скликані з порушенням вимог цього Закону. Водночас, суд також наголошує на тому, що позбавлення учасника можливості взяти участь у загальних зборах порушує саму сутність корпоративного управління та принцип рівності учасників товариства, а тому такі рішення не можуть вважатися легітимними. Таким чином, за встановлених у справі обставин, коли позивач не був належним чином повідомлений про проведення загальних зборів учасників ТОВ «АВТОМАРКЕТ» 28.11.2022 та 28.12.2022, імовірне повідомлення направлялося за адресою, де він фактично не проживав і не міг отримати повідомлення, а також коли рішення були ухвалені без його участі, суд доходить висновку, що корпоративне право позивача на участь в управлінні товариством не було реалізоване, а отже спірні рішення загальних зборів учасників прийняті з істотним порушенням закону.
Крім того, судом встановлено, що загальні збори учасників ТОВ «АВТОМАРКЕТ» 28.11.2022 та 28.12.2022 були проведені не за місцезнаходженням товариства, визначеним у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, та без належного документального підтвердження законності зміни місця їх проведення. Відповідачами не доведено, що проведення зборів за іншою адресою було погоджене з усіма учасниками товариства або що позивач був повідомлений про таку зміну. Проведення загальних зборів не за встановленою адресою, у поєднанні з неповідомленням позивача, суд розцінює як додаткове підтвердження порушення процедури скликання та проведення зборів і як спосіб фактичного усунення позивача від участі в управлінні товариством. 
Щодо обраного позивачем способу захисту порушених прав, слід відмітити наступне. 
У постанові від 09.02.2022 у справі №910/6939/20 Велика Палата Верховного Суду вказувала, що правом на звернення до суду за захистом наділена особа у разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів. При цьому суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Оцінюючи належність обраного позивачем способу захисту та обґрунтовуючи відповідний висновок щодо нього, суди мають ураховувати його ефективність. Це означає те, що вимога про захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення та забезпечувати поновлення порушеного права, а в разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування. Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі №338/180/17, від 11.09.2018 у справі №905/1926/16, від 30.01.2019 у справі №569/17272/15-ц, від 02.07.2019 у справі №48/340. Отже, коли особа звернулася до суду по захист порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або інтересу, а суд позов задовольнив, виконання його рішення має настільки, наскільки це можливо, відновити стан позивача, який існував до відповідного порушення, чи не допустити таке порушення. Судове рішення не має породжувати стан невизначеності у відносинах позивача з відповідачем і вимагати від них подальшого вчинення узгоджених дій для вичерпання конфлікту (постанова Великої Палати Верховного Суду від 08.02.2022 у справі №209/3085/20). Крім того, за висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними в постанові від 26.01.2021 у справі №522/1528/15-ц, спосіб захисту права або інтересу має бути таким, щоб у позивача не виникала необхідність повторного звернення до суду. Таким чином, судовий захист повинен бути повним та відповідати принципу процесуальної економії, тобто забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту.
З урахуванням викладеного, заперечення відповідачів про те, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту, суд визнає безпідставними та такими, що ґрунтуються на формальному та звуженому тлумаченні норм матеріального права, з огляду на наступне. Відповідно до ст.ст. 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права або інтересу, а судовий захист здійснюється, зокрема, шляхом визнання правочину недійсним, визнання незаконним рішення органу управління юридичної особи та застосування наслідків недійсності. Суд виходить з того, що корпоративні права учасника товариства включають не лише формальне право володіння часткою у статутному капіталі, а й реальну можливість брати участь в управлінні товариством, впливати на прийняття рішень, отримувати економічну вигоду від діяльності товариства та бути захищеним від зловживань з боку інших учасників або органів управління. У випадку, коли такі права порушуються шляхом прийняття незаконних рішень загальних зборів та укладення похідних правочинів, ефективним способом їх захисту є саме визнання таких рішень і правочинів недійсними. Суд звертає увагу, що позивач у даній справі оскаржує не абстрактні господарські дії чи внутрішні управлінські рішення, а конкретні рішення загальних зборів та конкретні правочини, які безпосередньо призвели до істотного зменшення активів товариства та економічної цінності корпоративних прав позивача. За таких обставин вимога про визнання недійсними рішень загальних зборів та договорів, укладених на їх підставі, є не лише належним, але й єдиним ефективним способом захисту, здатним усунути правові наслідки порушення та відновити становище, яке існувало до вчинення спірних дій. Доводи відповідачів про те, що позивач повинен був обрати інші способи захисту, зокрема вимоги про відшкодування шкоди посадовою особою або оскарження реєстраційних дій, суд визнає необґрунтованими. Такі способи захисту є похідними, вторинними та не усувають першопричину порушення — незаконні рішення органів управління товариства та правочини, укладені на їх виконання. Застосування лише похідних способів захисту за відсутності скасування незаконних рішень не забезпечило б повного та реального поновлення прав позивача, а тому не відповідало б вимогам ефективності судового захисту. Суд також відхиляє посилання відповідачів на те, що позивач не є стороною окремих правочинів, а відтак не має права їх оскаржувати. Верховний Суд у своїй усталеній практиці неодноразово зазначав, що учасник товариства має право оскаржувати правочини, укладені товариством, якщо такі правочини порушують його корпоративні права або спрямовані на виведення активів товариства, що призводить до зменшення вартості його частки. У даній справі саме такі обставини й мають місце, оскільки спірні правочини є прямим наслідком незаконних рішень загальних зборів та спрямовані на істотне зменшення активів товариства. Суд наголошує, що вимога про визнання недійсними рішень загальних зборів та похідних правочинів відповідає принципу пропорційності та балансу інтересів, оскільки спрямована на відновлення корпоративної справедливості, а не на втручання у господарську діяльність товариства без належних підстав. Такий спосіб захисту узгоджується з принципами верховенства права, справедливості та добросовісності й відповідає завданню господарського судочинства — ефективному захисту порушених прав та законних інтересів суб`єктів господарювання. З огляду на викладене, суд доходить висновку, що позивач обрав належний, ефективний та пропорційний спосіб захисту, а заперечення відповідачів з цього приводу є безпідставними та підлягають відхиленню.
Отже, на підставі викладеного, з урахуванням встановлених судом обставин справи, досліджених доказів у їх сукупності, вимог чинного законодавства, а також ураховуючи те, що рішення загальних зборів учасників ТОВ «АВТОМАРКЕТ» від 28.11.2022 та від 28.12.2022 були прийняті з істотним порушенням вимог Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю», зокрема щодо порядку скликання та належного повідомлення учасника товариства, щодо місця проведення загальних зборів, а також встановлення судом того, що відчуження корпоративних прав та майнових активів товариства відбулося за ціною, яка є явно непропорційною дійсній ринковій вартості нерухомого майна, сукупність встановлених порушень свідчить про те, що спірні рішення загальних зборів від 28.11.2022 та 28.12.2022 та укладені на їх підставі правочини порушують права та законні інтереси позивача як учасника товариства, а також суперечать імперативним нормам корпоративного законодавства. Також, суд, оцінюючи обраний позивачем спосіб захисту, доходить висновку, що вимоги про визнання недійсними рішень загальних зборів та похідних правочинів є належним, ефективним та таким, що відповідає характеру допущених порушень і спрямований на відновлення порушених корпоративних прав. 
З огляду на викладені обставини, суд дійшов висновку про повне задоволення заявлених позивачем позовних вимог щодо визнання недійсними рішення загальних зборів ТОВ “АВТОМАРКЕТ”, оформлені протоколом №1/28-11 ТОВ “АВТОМАРКЕТ” від 28.11.2022; визнання недійсними рішення установчих зборів ТОВ “ДЕХАБ”, оформлені протоколом установчих зборів ТОВ “ДЕХАБ” №1/28-11 від 28.11.2022, рішення загальних зборів ТОВ “АВТОМАРКЕТ”, оформлені протоколом №1/28-12 ТОВ “АВТОМАРКЕТ” від 28.12.2022 та як наслідок визнання недійсними акту приймання-передачі нерухомого майна від 12.12.2022, договору купівлі-продажу частки в статутному капіталі ТОВ “ДЕХАБ” від 28.12.2022 року, укладений між ТОВ “АВТОМАРКЕТ” та ОСОБА_2 , визнання недійсним акту приймання-передачі частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю “ДЕХАБ” від 28.12.2022, зареєстрованого в реєстрі за №№3437,3438, а також скасування рішення державного реєстратора Юридичного департаменту Одеської міської ради, ОСОБА_10 (індексний номер 65805291 від 16.12.2022) про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) щодо нерухомого майна - нежитлові будівлі (автомобільний торговельний комплекс), загальною площею 1571,1кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_3 (реєстраційний номер об`єкта нерухомі майна 267075255 1080).
Згідно ч.1 ст.123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Положення п.2 ч.1, п. 3 ч.4 ст.129 ГПК України передбачають, що судовий збір покладається: у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог
За розгляд даного позову судом позивач поніс витрати на оплату судового збору в сумі 18 788,00грн, які підлягають відшкодуванню йому за рахунок відповідачів у розмірі 18 788,00грн внаслідок задоволення судом позовних вимог позивача. 
Керуючись ст.ст. 123, 124, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд 

УХВАЛИВ: 
1. Задовольнити позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Товариства з обмеженою відповідальністю “АВТОМАРКЕТ” (68609, Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Запорозьких Козаків, 86, код ЄДРПОУ 02971208), Товариства з обмеженою відповідальністю “ДЕХАБ” (65091, м. Одеса, вул.. Середня, 24/6, кв. 74, код ЄДРПОУ 44982513), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , код НОМЕР_2 ) про визнання недійсним рішення загальних зборів, визнання недійсним рішення установчих зборів, визнання недійним акту приймання-передачі нерухомого майна, визнання недійсним договору купівлі-продажу, визнання недійсним акту приймання-передачі частки у статутному капіталі, застосування наслідків недійсності правочинів. 
2. Визнати недійсними рішення загальних зборів Товариства з обмеженою відповідальністю “АВТОМАРКЕТ” (68609, Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Запорозьких Козаків, 86, код ЄДРПОУ 02971208), оформлені протоколом № 1/28-11 від 28.11.2022. 
3. Визнати недійсними рішення установчих зборів Товариства з обмеженою відповідальністю “ДЕХАБ” (65091, м. Одеса, вул.. Середня, 24/6, кв. 74, код ЄДРПОУ 44982513), оформлені протоколом № 1/28-11 від 28.11.2022. 
4. Визнати недійсними рішення загальних зборів Товариства з обмеженою відповідальністю “АВТОМАРКЕТ” (68609, Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Запорозьких Козаків, 86, код ЄДРПОУ 02971208), оформлені протоколом № 1/28-12 від 28.12.2022. 
5. Визнати недійсним акт приймання-передачі нерухомого майна, серія та номер: 3382, 3383, виданий 12.12.2022, Товариством з обмеженою відповідальністю “АВТОМАРКЕТ” (68609, Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Запорозьких Козаків, 86, код ЄДРПОУ 02971208) та Товариством з обмеженою відповідальністю “ДЕХАБ” (65091, м. Одеса, вул.. Середня, 24/6, кв. 74, код ЄДРПОУ 44982513).
6. Визнати недійсним договір купівлі-продажу частки в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю “ДЕХАБ” (65091, м. Одеса, вул.. Середня, 24/6, кв. 74, код ЄДРПОУ 44982513) від 28.12.2022, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю “АВТОМАРКЕТ” (68609, Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Запорозьких Козаків, 86, код ЄДРПОУ 02971208) та ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , код НОМЕР_2 ). 
7. Визнати недійсними акт приймання-передачі частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю “ДЕХАБ” (65091, м. Одеса, вул.. Середня, 24/6, кв. 74, код ЄДРПОУ 44982513) від 28.12.2022, зареєстрований в реєстрі за №№ 3437, 3438. 
8. Скасувати рішення державного реєстратора Юридичного департаменту Одеської міської ради, Одеська обл., ОСОБА_10 (індексний номер 65805291 від 16.12.2022) про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) щодо нерухомого майна — нежитлові будівлі (автомобільний торговельний комплекс) загальною площею 1571,1 кв.м., розташовані за адресою: АДРЕСА_3 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2670752551080).
9. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “АВТОМАРКЕТ” (68609, Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Запорозьких Козаків, 86, код ЄДРПОУ 02971208) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) 6 262 (шість тисяч двісті шістдесят дві) грн 67 коп судового збору.
10. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “ДЕХАБ” (65091, м. Одеса, вул. Середня, 24/6, кв. 74, код ЄДРПОУ 44982513) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) 6 262 (шість тисяч двісті шістдесят дві) грн 67 коп судового збору.
11. Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , код НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) 6 262 (шість тисяч двісті шістдесят дві) грн 67 коп судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили згідно зі ст.241 ГПК України, після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Відповідно до п.1 ст.256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 
Повне рішення складено 11.02.2026.

Суддя І.А. Малярчук