г Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області	

Справа № 213/110/26
Номер провадження 3/213/154/26

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2026 року м. Кривий Ріг

Суддя Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Хмельова С.М., розглянувши матеріали, що надійшли з Полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг управління патрульної поліції в Дніпропетровській області про притягнення
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И Л А:
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ЕПР1 №552264 від 27.12.2025,  ОСОБА_1 27 грудня 2025 року о 13:18 год. біля будинку №10 по вул. Подлєпи в Інгулецькому районі м. Кривого Рогу керував транспортним засобом ЗАЗ ТF699Р, номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку ОСОБА_1 відмовився, що зафіксовано на БК 475128, 475355, 475124, 475790.
Вказані дії ОСОБА_1 кваліфіковані як порушення п. 2.5 Правил Дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.
У судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі, проте не зміг здати належну кількість сечі для аналізу, тому склали протокол за відмову від проходження огляду. Також пояснив, що є військовослужбовцем, займає посаду пов`язану з керуванням транспортними засобами, просив не накладати стягнення пов`язане з позбавленням права керування ТЗ. 
Суд, вислухав особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали адміністративної справи, приходить до такого висновку.
Відповідно до вимог ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи.
Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Як визначено ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, зокрема, поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.
Диспозиція частини 1 ст.130 КУпАП, передбачає відповідальність водіїв за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. 
Об`єктивною стороною вказаного правопорушення є керування транспортним засобом у стані алкогольного або наркотичного сп`яніння або відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.
Тобто доказова база має бути спрямована саме на доведення одночасно двох обставин: керування транспортним засобом та перебування під час такого керування у стані сп`яніння, або відмова особи від проходження огляду та керування транспортним засобом під час такої відмови.
ОСОБА_1 визнає факт керування транспортним засобом 27.12.2025 о 13:18 год.
Як видно із протоколу про адміністративне правопорушення в провину ОСОБА_1 ставиться відмова від проходження огляду в закладі охорони здоров`я на стан алкогольного сп`яніння у зв`язку із виявленими ознаками саме алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук. 
У своїх діях працівники поліції повинні керуватися, зокрема, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (затверджена Наказом МВС України, МОЗ України від 19.11.2015 р. №1452/735), Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду (затверджений постановою КМУ №1103 від 17.12.2008 р.) (далі - Порядок).
Відповідно до п.2 розділу І вказаної Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі – поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
За наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.
Відповідно до п.7 розділу І вказаної Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Згідно з пунктом 12 розділу ІІ вказаної Інструкції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
Пунктом 6 розділу Х Інструкції №1395 від 07.11.2015 «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» передбачено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.
Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснено, що стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан сп`яніння в заклади охорони здоров`я та проведення огляду з використанням технічних засобів. Якщо водій ухилився від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.
Отже, відмова від проходження медичного огляду для встановлення або/чи спростування факту перебування водія у стані наркотичного сп`яніння є самостійною підставою для притягнення особи, яка відмовилась від проходження такого огляду, до адміністративної відповідальності.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справ (ст. 251 КУпАП). Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Тобто притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно приписів ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
У контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (Заява N 7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини особи.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди уповноважені оцінювати надані їм докази (п.34 рішення у справі «Тейксейра де Кастор проти Португалії» від 09.06.1998 року, п.54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.
Крім того, відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011 року), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.
Відповідно до змісту ст.ст. 7, 254, 279 КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника та в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який є єдиною підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу, в даному випадку на органи поліції. Крім того, згідно з п.4 ч.3 ст.129 Конституції України, однією із засад судочинства є змагальність сторін і закон не покладає на суд обов`язок збирати докази винуватості чи невинуватості особи.
Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, яка, згідно зі ст.17 Закону України від 23 лютого 2006 року №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовується при розгляді справ як джерело права, зокрема справу «Пол і Одрі Едвардс проти Об`єднаного Королівства» (№46477/99), суд зазначив, що компетентні органи завжди повинні докладати серйозних зусиль для з`ясування обставин справи і не повинні керуватись необдуманими або необґрунтованими висновками для розслідування, або в якості підстав для прийняття рішень.
Тобто, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише у тому разі, якщо її вину у вчиненні правопорушення буде доведено поза розумним сумнівом, на підставі належних та допустимих доказів із дотриманням встановленої законом процедури.
Суд зауважує, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом", оскільки не випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту. Вказане узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, що сформульована у п.43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008р. у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на п.282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v.Turkey).
На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП до протоколу додано рапорт інспектора взводу ППП в м. Кривий Ріг від 27.12.2025 з якого видно, що 27.12.2025 під час патрулювання Інгулецького району було зупинено автомобіль ЗАЗ згідно п.3 ст. 35 Закону України «Про національну поліцію» під керуванням ОСОБА_1 . Під час спілкування у водія були виявлені явні ознаки алкогольного сп`яніння. На вимогу поліцейського останній погодився пройти огляд з метою визначення стану алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я. Прибувши до медичного закладу водій частково почав проходити огляд на стан сп`яніння, але не пройшов його в повному обсязі в установленому законом порядку та відмовився від подальшого його проходження. Щодо нього складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП. 
Від подальшого керування ТЗ ОСОБА_1 був відсторонений, на підтвердження чого надано роз`яснення про відсторонення від права керування транспортним засобом. 
Дослідивши відеозаписи, що містяться на цифровому диску, доданому до протоколу, судом встановлено, що відеозаписами зафіксовано, як поліцейський перебуває біля автомобіля, водієм в якому є ОСОБА_1 , останній не заперечував факт керування ТЗ. Поліцейський при перевірці документів перевіряє у водія реакцію його очей на світло. В подальшому зазначає, що водій має неприродну блідість обличчя та його зіниці не реагують на світло, що є ознаками наркотичного сп`яніння (запис Clip 11 з камери 475355 о 13:22). Інспектор поліції роз`яснює ОСОБА_1 , що в разі виявлення ознак наркотичного сп`яніння, на законну вимогу поліцейського, водій зобов`язаний пройти огляд у спеціалізованому медичному закладі, на що ОСОБА_1 погодився. На записі Clip 11 з камери 475355 о 13:29 зафіксовано, як патрульний поліцейський заповнює направлення на проведення медичного огляду водія та інший патрульний повідомляє йому ознаки: звужені зіниці, що не реагують на світло, неприродна блідість обличчя. Прибуває інша патрульна машина, на якій ОСОБА_1 було доставлено в спеціалізований медичний заклад.
Як передбачено розділом ІІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №1452/735, метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння. Предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук, а якщо в обстежуваної особи неможливо взяти зразки вказаних біологічних середовищ, для дослідження біологічного середовища може використовуватися кров.За результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду.
Так відеозаписом зафіксовано, як лікарем встановлена особа водія. Останній о 14:18 год. продуває газоаналізатор, результат тестування на відео не видно. Після цього ОСОБА_1 здає сечу на аналіз, кількість якої виявилось недостатнім. О 14:37 водій знову продуває газоаналізатор, результат якого озвучено 0,55 проміле, при цьому останній не заперечує проти такого результату огляду. О 14:40 ОСОБА_1 знову здає сечу на аналіз, кількість якої також виявилось не достатнім, однак здати інший біологічний матеріал ОСОБА_1 не пропонувалось. Акту медичного огляду до протоколу не долучено.
Із висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння №1889 від 27.12.2025 видно, що ОСОБА_1 в медичному закладі КНП «Криворізька багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» ДОР» проходив огляд 27.12.2025 о 14:10 год. Вказаний висновок огляду «Відмовився від проходження мед.огляду на стан сп`яніння».
Проте такі висновки щодо відмови від проходження огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння спростовуються відеозаписами з боді камер поліцейських, наявних на диску.
Разом з тим слід зазначити, що водій ОСОБА_1 був направлений на медичний огляд саме у зв`язку із виявленими у нього ознаками наркотичного сп`яніння, про які повідомлено водія після зупинки автомобіля під його керуванням, та які вносились до направлення водія на такий огляд, що видно із відеозаписів. Проте вказане направлення до протоколу не долучено. Протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 містить виявлені у нього ознаки алкогольного сп`яніння. Тобто працівник поліції при зупинці останнього не міг однозначно визначити, які ознаки виявлені у водія: наркотичного (неприродна блідість обличчя, звужені зіниці очей, що не реагують на світло) чи алкогольного, вказаних в протоколі (запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук), що значно різняться між собою. 
Отже, при проходженні медичного обстеження ОСОБА_1 озвучені інспектором поліції ознаки: звужені зіниці очей, що не реагують на світло та неприродна блідість обличчя – не підтвердились. Про те, що ОСОБА_1 було запропоновано здати інший біологічний матеріал окрім сечі, в тому числі кров та було здійснено забір крові для аналізів або водій відмовився від цього –доказів не надано. 
Таким чином, суд приходить до висновку, що медичний огляд водія на визначення стану наркотичного або алкогольного сп`яніння проведено не в повному обсязі, та з порушенням вимог Інструкції №1452/735. 
Наведене в сукупності свідчить, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази вини ОСОБА_1 у відмові від проходження медичного огляду на визначення стану наркотичного сп`яніння, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
У рішенні "Шмауцер проти Австрії" від 23.10.1995 року ЄСПЛ зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення "кримінального обвинувачення". 
Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
У справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанїї» від 06 грудня 1998 року Європейський Суд з прав людини зазначив, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».
Тобто, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише у тому разі, якщо її вину у вчиненні правопорушення буде доведено поза розумним сумнівом, на підставі належних та допустимих доказів із дотриманням встановленої законом процедури. 
В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.
Оскільки надані суду матеріали не містять даних, які б дозволили суду позу розумним сумнівом встановити, що ОСОБА_1 дійсно керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, проте відмовився проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння, суд приходить до висновку щодо відсутності правових підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1ст.130 КУпАП.
Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставин відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
На підставі вище викладеного, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд приходить до висновку про недоведеність складу адміністративного правопорушення вчиненого ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, а тому провадження у справі за даною статтею підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення.
На підставі вище викладеного, керуючись ст. ст. 247 п. 1, 251, 252, 268, 283, 284 КУпАП, 

П О С Т А Н О В ИЛ А :
Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП - закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області через Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя       С.М. Хмельова