Справа № 366/2685/24
Провадження № 2/366/37/26

Р І Ш Е Н Н Я
Іменем України

11 лютого 2026 року Іванківський районний суд Київської області у складі: 
головуючого-судді: Гончарука О.П., 
при секретарі – Іванової І.С., 
розглянувши у підготовчому засіданні в смт.Іванків Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , представник позивача: ОСОБА_2 до Іванківської селищної ради, Вишгородського району, Київської області про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до відповідача Іванківської селищної ради, Вишгородського району, Київської області про визнання права власності на житловий будинок з господарськими надвірними спорудами за набувальною давністю.
Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що з 2001 року по теперішній час проживає в будинку, що знаходиться у АДРЕСА_1 , та зареєстрована в ньому. Вказаний будинок наприкінці вересня 2001 року позивач, без офіційного оформлення, придбав у ОСОБА_3 , яка була власником цього будинку відповідно до записів погосподарської книги №10 Виконкому Іванківської селищної ради за особистим рахунком НОМЕР_1 . Оскільки вищевказаним домоволодінням позивач безперервно та добросовісно володіє, користується, сплачує комунальні послуги понад 23 років, звернувшись до Іванківської селищної ради, визнати за ним право власності йому відмовили, мотивуючи тим, що позивач має звернутись до суду із позовною заявою про визнання права на нерухоме майно за набувальною давністю. 
Ухвалою від 10 вересня 2024 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження.
У судове засідання призначене на 11 лютого 2026 року з`явився позивач та його представник, а також свідки зі сторони позивача для надання свідчень по справі.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву у якій просив справу розглядати без представника Іванківської селищної ради та вирішити справу на розсуд суду. 
Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, вважає що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. 
Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.
Згідно ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.
Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.
Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.
Згідно Постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до частини першої статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.
При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:
- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;
- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;
- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третястатті 344 ЦК).
Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК) (п. 9 Постанови).
Враховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України про те, що правила статті 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК України поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2001 року.
При цьому, суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 1 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю (п. 11 Постанови).
Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 4,5 ЦК України, а також частини четвертої статті 344 ЦК України.
Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади, (п. 13 Постанови).
Виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв`язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю.
Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень") (п. 14 Постанови).
Відповідно до пункту 9 Постанови № 5 Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. 
Такий спосіб виникнення права власності, як набувальна давність можливий за умови сукупності обставин, зазначених в ч. 1 ст. 344 ЦК України, а саме: тривалого, добросовісного, відкритого та безперервного володіння майном як своїм власним. Тривалість володіння передбачає, що має закінчитись визначений законом строк, який для нерухомого майна складає десять років. Відкритість та безперервність означають, що особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні, а також що протягом встановленого законом строку титульний володілець не заявляв вимог про повернення йому майна.
В інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-150/0/4-13 від 28.01.2013 року роз`яснено, що при вирішенні спорів, пов`язаних з правом власності в силу набувальної давності, судам слід враховувати наступне: право власності на нерухоме майно можна набувати за набувальною давністю лише після 01 січня 2011 року; задоволення судом вимог про визнання за володільцем права власності на нерухоме майно на підставі ст. 334 ЦК України можливе лише за наявності необхідних умов: добросовісності заволодіння, відкритості, безперервності, безтитульності володіння; за набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено; відлік строку набувальної давності починається з моменту заволодіння нерухомим майном; у випадку коли володілець заволодів майном на підставі певного договору з його власником, строк набувальної власності обчислюється з моменту спливу строку позовної давності; у разі втрати майна володільцем не зі своєї волі (усунення володільця від володіння нерухомим майном), неповернення майна у володіння та незвернення з позовом про витребування такого майна протягом року строк набувальної давності переривається; у разі повернення нерухомого майна у володіння чи пред`явлення позову про його витребування строк набувальної давності не переривається, а період, протягом якого володілець не з власної волі був позбавлений володіння, зараховується до строку набувальної давності.
Згідно свідоцтва про смерть ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 13). 
Згідно довідки виданої виконкомом Іванківської селищної ради №273 від 02 квітня 2024 року вбачається, що згідно з записом в погосподарчій книзі №10 Виконкому Іванківської селищної ради, особовий рахунок НОМЕР_1 рахується житловий будинок в АДРЕСА_1 на імя ОСОБА_3 /а.с.11/
Згідно довідки №274 від 02 квітня 2024 р., виданої виконкомом Іванківської селищної ради громадянці ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про те, що вона дійсно проживає з 19 жовтня 2001 по теперішній час в АДРЕСА_1 /а.с.12/ 
Згідно договору про користування електричною енергією побутовим споживачем №19583 від 18.06.2002 року Позивач користується електричною енергією у буд. АДРЕСА_1 /а.с.15/ 
Згідно договору про надання послуг з централізованого постачання холодної води №803 від 09.11.2021р., Пазивач користується централізованим водопостачанням у АДРЕСА_1 /а.с.16/
Згідно довідки про показники обєкта нерухомого майна №41 від 28.06.2024 р. ФОП ОСОБА_4 , виданої про те, що відповідно погосподарської книги виконкому Іванківскої селищної ради №10 та за результатами обстеження проведеного 28.06.2024 р., обєкту нерухомого майна – житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою АДРЕСА_1 особовий рахунок НОМЕР_1 встановлено наступне:
-Загальна площа – 67,9 кв.м.
-Житлова площа 44,5 кв.м.
Також повідомлено, що на земельній ділянці розташовані будівлі: гараж, сарай, погріб, вбиральня, споруди: ворота з хвірткою, огорожа, які побудовані до 5 серпня 1992 року та не відносяться до категорії самочинного будівництва./а.с.18/
Згідно висновку про вартість майна складеного 04.07.2024 року оціночна вартість житлового будинку загальною площею 67,9 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_1 складає 78399,00 (сімдесят вісім тисяч триста дев`яносто дев`ять гривень)./а.с.19/
Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які проживають в с. Воропаївка показали, що знають позивача та є її сусідами, підтвердили той факт, що дісно позивач постійно проживає в АДРЕСА_1 з 2001 року.
Будь-які які докази, якими спростовуються встановлені в судовому засіданні обставини, викладені позивачем, в матеріалах справи відсутні. 
Таким чином, позивач ОСОБА_1 добросовісно володіє майном особисто останні 24 роки, вона відкрито користується садибним житловим будинкомта утримує його. Обставин, які б свідчили про заборону чи обмеження набуття у власність позивачем садибного житлового будинку, судом не встановлено.
Частиною 4 ст. 344 ЦК України передбачено, що право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду.
Враховуючи вищезазначене, а також те, що визнання відповідачами позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 про визнання права власності на садибний житловий будинок за набувальною давністю підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 10-13, 77, 81, 82, 247, 263, 265 ЦПК України, ст. 11, 15, 16, 328, 344 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 )до Іванківської селищної ради Вишгородського району Київської області про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю - задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (адреса реєстрації:  АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , за набувальною давністю.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково. Апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Суддя:    О.П. Гончарук