ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2026 року 

м. Київ

справа № 520/458/25
адміністративне провадження № К/990/24346/25 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 

судді-доповідача Олендера І.Я.,
суддів: Гончарової І.А.,  Ханової Р.Ф., 

розглянув в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами касаційну скаргу Волинської митниці на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24.02.2025 (суддя Григоров Д.В.) та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 08.05.2025 (судді: Калиновський В.А. (головуючий), Русанова В.Б., Спаскін О.А.) у справі №520/458/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «РЕГІОНАЛЬНИЙ ЦЕНТР АКВАКУЛЬТУРА» до Волинської митниці про визнання протиправним та скасування рішення, 
У С Т А Н О В И В:
ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст позовних вимог
1. Товариство з обмеженою відповідальністю «РЕГІОНАЛЬНИЙ ЦЕНТР АКВАКУЛЬТУРА» (далі - позивач, Товариство) звернулось до суду з позовом до Волинської митниці (далі - відповідач, контролюючий орган, митний орган) про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості № №UA205030/2024/000082/2 від 29.10.2024; №UA205030/2024/000092/2 від 29.11.2024; №UA205030/2024/000101/2 від 09.12.2024; №UA205030/2024/000084/2 від 11.11.2024.
2. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що у митного органу були відсутні правові підстави для відмови у визначенні митної вартості товарів за ціною договору (контракту) та застосуванні резервного (шостого) методу визначення митної вартості товарів, оскільки позивачем до декларацій митної вартості були додані документи, що підтверджують митну вартість. Натомість зауваження контролюючого органу не свідчать про неповноту відомостей щодо митної вартості імпортованих товарів, що вказані в поданих документах, а тому рішення про коригування митної вартості товарів прийнято відповідачем всупереч вимог Митного кодексу України та підлягають скасуванню. Крім того, контролюючий орган також не виконав обов`язку доведення того, що митна вартість, визначена ним за резервним методом, ґрунтується на раніше визначених митним органом митних вартостях, як це передбачено частиною 2 статті 64 Митного кодексу України.
Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій.
3. Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 24.02.2025, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 08.05.2025, позов задоволено, визнано протиправними та скасовано оскаржувані рішення про коригування митної вартості товарів.
4. Суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що надані позивачем документи для проведення митного оформлення підтверджують заявлену митну вартість товару за основним методом (за ціною договору), натомість митний орган безпідставно визначив митну вартість за другорядним методом (резервним) та прийняв оскаржувані рішення про коригування митної вартості товарів, оскільки правильність визначення позивачем митної вартості товару за ціною договору, а також об`єктивна неможливість застосування основного методу не були спростовані контролюючим органом, як не було надано і відповідних доказів щодо наявності обґрунтованих сумнівів щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за імпортовані товари.
Короткий зміст вимоги касаційної скарги
5. Не погодившись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, відповідач подав касаційну скаргу, де посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24.02.2025, постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 08.05.2025 та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог Товариства.
6. Касаційний розгляд справи проведено в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами відповідно до пункту 1 частини першої статті 345 Кодексу адміністративного судочинства України (відсутність клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю).
СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
7. Судами попередніх інстанцій встановлено наступне.
Між Товариством з обмеженою відповідальністю «РЕГІОНАЛЬНИЙ ЦЕНТР АКВАКУЛЬТУРА» (покупець) та Fish Market S.R.O (продавець) було укладено контракт № ORS-65/17 від 05.06.2017 (далі Контракт), за умовами якого продавець продає продукцію, що іменується «Товар», а покупець зобов`язується сплачувати «Товар» згідно з умовами даного Контракту.
Пунктом 2. Контракту передбачено, що найменування, асортимент та кількість Товару, що поставляється, на кожну поставку будуть вказуватися в інвойсах, які є невід`ємною частиною цього Контракту.
Згідно інвойсу № 24016 від 07.10.2024 поставлявся товар на умовах FCA Klaipeda.
Для митного оформлення придбаної партії товару за Контрактом № ORS-65/17 від 05.06.2017 позивач подав до Волинської митниці митну декларацію № 24UA205030012984U6 від 29.10.2024.
Разом з митною декларацією були подані: контракт, інвойс, платіжні доручення, автотранспортна накладна, договір перевезення, довідка про транспортні витрати, рахунок на оплату транспортних послуг, експортна митна декларація. Митна вартість була визначена за першим методом (ціною контракту).
Митний орган не визнав заявлену декларантом митну вартість у зв`язку з тим, що використані декларантом відомості не підтверджені в повній мірі документально, а також в зв`язку з тим, що документи, подані декларантом, містять розбіжності, не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, у зв`язку з чим направив позивачеві запит на надання додаткових документів.
29.10.2024 відповідач відмовив Товариству у митному оформленні товару та видав картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA205030/2024/000295 та, відповідно, прийняв рішення про коригування митної вартості товару №UA205030/2024/000082/2 від 29.10.2024.
При коригуванні митної вартості товарів було застосовано другорядний (резервний) метод визначення митної вартості. Товар було випущено в обіг за митною декларацією №24UA205030013034U1 від 29.10.2024.
Позивачем сплачено різницю між сумами платежів, нарахованих згідно з митною вартістю, визначеною позивачем, та митною вартістю, визначеною митним органом, у сумі 1 244 643, 09 грн.
Крім того, згідно інвойсу № 24017 від 07.10.2024 за контрактом № ORS-65/17 від 05.06.2017 поставлявся товар на умовах FCA Klaipeda.
Для митного оформлення партії товару за Контрактом № ORS-65/17 від 05.06.2017 позивач подав до Волинської митниці митну декларацію № 24UA205030014502U0 від 29.11.2024.
Разом з митною декларацією були подані: контракт, інвойс, платіжні доручення, автотранспортна накладна, договір перевезення, довідка про транспортні витрати, рахунок на оплату транспортних послуг, експортна митна декларація. Митна вартість була визначена за першим методом (ціною контракту).
Митний орган не визнав заявлену декларантом митну вартість у зв`язку з тим, що використані декларантом відомості не підтверджені в повній мірі документально, а також в зв`язку з тим, що документи, подані декларантом, містять розбіжності, не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, у зв`язку з чим направив позивачеві запит на надання додаткових документів.
29.11.2024 митний орган відмовив Товариству у митному оформленні товару, про що було видано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA205030/2024/000323 та, відповідно, ухвалено рішення про коригування митної вартості товару №UA205030/2024/000092/2 від 29.11.2024.
Митним органом при коригуванні митної вартості товарів було застосовано другорядний (резервний) метод визначення митної вартості. Товар було випущено в обіг за митною декларацією №24UA205030014535U0 від 29.11.2024.
Позивачем сплачено різницю між сумами платежів, нарахованих згідно з митною вартістю, визначеною позивачем, та митною вартістю, визначеною митним органом, у сумі 86 664,00 грн.
Також між Товариством з обмеженою відповідальністю «РЕГІОНАЛЬНИЙ ЦЕНТР АКВАКУЛЬТУРА» (Покупець) та Iceberg Seafood A/S (продавець) було укладено контракт № 10/05-21 від 05.10.2021, за умовами якого продавець продає продукцію, що іменується «Товар», а покупець зобов`язується сплачувати «Товар» згідно з умовами даного контракту.
Згідно інвойсу № FA71775 від 02.12.2024. за контрактом № 10/05-21 від 05.10.2021 поставлявся товар на умовах EXW Aarhus.
Для митного оформлення придбаної партії товару за контрактом № 10/05-21 від 05.10.2021. позивач подав до Волинської митниці митну декларацію № 24UA205030015087U9 від 09.12.2024.
Разом з митною декларацією були подані: контракт, інвойс, платіжні доручення, автотранспортна накладна, договір перевезення, довідка про транспортні витрати, рахунок на оплату транспортних послуг, експортна митна декларація. Митна вартість була визначена за першим методом (ціною контракту).
Митний орган не визнав заявлену декларантом митну вартість у зв`язку з тим, що використані декларантом відомості не підтверджені в повній мірі документально, а також в зв`язку з тим, що документи, подані декларантом, містять розбіжності, не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, у зв`язку з чим направив позивачеві запит на надання додаткових документів.
09.12.2024 відповідач відмовив Товариству у митному оформленні товару та видав картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA205030/2024/000343, а також ухвалив рішення про коригування митної вартості товару №UA205030/2024/000101/2 від 09.12.2024.
Митним органом при коригуванні митної вартості товарів було застосовано другорядний метод визначення митної вартості - за ціною договору щодо ідентичних товарів згідно зі статтею 59 України. Товар було випущено в обіг за митною декларацією №24UA205030015147U8 від 09.12.2024. 
Позивачем сплачено різницю між сумами платежів, нарахованих згідно з митною вартістю, визначеною позивачем, та митною вартістю, визначеною митним органом, у сумі 99 267,86 грн.
Крім того, згідно інвойсу № FA71712 від 07.11.2024 за контрактом № 10/05-21 від 05.10.2021 року поставлявся товар на умовах EXW Aarhus.
Для митного оформлення придбаної партії товару за Контрактом № 10/05-21 від 05.10.2021 позивач подав до Волинської митниці митну декларацію № 24UA205030013581U3 від 11.11.2024. Разом з митною декларацією були подані: контракт, інвойс, платіжні доручення, автотранспортна накладна, договір перевезення, довідка про транспортні витрати, рахунок на оплату транспортних послуг, експортна митна декларація. Митна вартість була визначена за першим методом (ціною контракту).
Митний орган не визнав заявлену декларантом митну вартість у зв`язку з тим, що використані декларантом відомості не підтверджені в повній мірі документально, а також в зв`язку з тим, що документи, подані декларантом, містять розбіжності, не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, у зв`язку з чим направив позивачеві запит на надання додаткових документів.
11.11.2024 відповідач відмовив Товариству у митному оформленні товару та видав картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA205030/2024/000305, а також ухвалив рішення про коригування митної вартості товару №UA205030/2024/000084/2 від 11.11.2024.
При коригуванні митної вартості товарів було застосовано другорядний метод визначення митної вартості - за ціною договору щодо ідентичних товарів згідно зі статтею 59 України. Товар було випущено в обіг за митною декларацією №24UA205030013603U2 від 11.11.2024.
Позивачем сплачено різницю між сумами платежів, нарахованих згідно з митною вартістю, визначеною позивачем, та митною вартістю, визначеною митним органом, у сумі 102 946,20 грн.
Не погоджуючись з рішеннями про коригування митної вартості товарів, позивач звернувся до суду з цим позовом.
ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
8. Підставами касаційного оскарження судових рішень у цій справі скаржником зазначено неправильне застосування судами (судом) норм матеріального права та порушення норм процесуального права у випадках, передбачених пунктами 1, 4 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.
У доводах касаційної скарги відповідач вказує на не правильне застосування судами попередніх інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме частини третьої статті 53, частини десятої статті 58 Митного кодексу України, у зв`язку з тим, що суди в оскаржуваних рішеннях застосували вказану норму права без урахування висновку Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, що викладений Верховним Судом у постанові від 11.09.2020 у справі № 820/10288/15 у контексті необхідності документального підтвердження складових заявленої митної вартості товару, за умов коли транспортування товару здійснювалося на умовах поставки EXW.
На переконання контролюючого органу, суди неправильно оцінили наведені митним органом розбіжності, ототожнивши витрати на навантаження товарову із витратами на транспортування товару, що суперечить частині 10 статті 58 Митного кодексу України, яка визначає, що при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: 5) витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; 6) витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України.
Відповідач наголошує, що в нього виник обґрунтований сумнів щодо заявленої митної вартості саме через відсутність у графі 21 ДМВ відомостей про вартість витрат на навантаження товару, а не витрат на транспортування. Згідно довідок про транспортні витрати, завантаження та розвантаження в сумі фрахта, однак у ДМВ додаткові витрати по транспортуванню не вказано та не надано калькуляцію транспортних витрат.
Висновки судів свідчать про неналежне дослідження умов, за яких здійснювалася поставка товару, які мають прямий і істотний вплив на заявлену митну вартість, оскільки визначають, які витрати включаються до неї, а які - ні. Оскаржувані рішення у цій справі взагалі не містять аналізу умов поставки EXW і FCA та їх впливу на заявлену митну вартість. Не встановлено судами місцезнаходження продавця, місце, з якого здійснювалася поставка товару, що має визначальний вплив для правильності визначення митної вартості товару.
Подані на підтвердження заявленої митної вартості ДМВ не місять відомостей про вартість витрат на навантаження товару, що підтверджує сумніви митного органу щодо не включення до заявленої митної вартості усіх необхідних складових. При цьому надані позивачем докази, а саме договори перевезення, не досліджувалися та не враховувалися судами при вирішенні справи.
На підтвердження заявленої митної вартості декларантом до кожної із 4-х митних декларацій було долучено довідки про транспортні витрати, видані ТОВ «Аквапродлоргістика» в яких зазначено, що завантаження/розвантаження в сумі фрахта, на що й звертають увагу суди першої та апеляційної інстанцій. Однак вищенаведене не може спростовувати сумнівів митного органу, оскільки прямо суперечить положенням укладеного сторонами договору про перевезення від 12.01.2022 №12/2, згідно якого саме до обов`язків замовника, тобто позивача, належить забезпечити завантаження, розвантаження та розміщення вантажу на транспортному засобі своїми силами, в тарі i упаковці, яка призначена для перевезення вантажів автотранспортом.
За умов поставки FCA, EXW витрати на навантаження/розвантаження товару є важливою складовою митної вартості товару, а відтак не підтвердження їх декларантом унеможливлює визначення митної вартості за першим методом - за ціною договору (частина друга статті 58 Митного кодексу України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні).
Також контролюючий орган зауважує, що до митного оформлення надано контракт від 05.10.2021 № 10/05-21 з «Iceberg Seafood A/S» і задекларовано, що він укладений з виробником товару. Однак згідно графи 31 виробником товару є «Regina C, GL4502», тобто, можливо, оцінюваний товар поставлявся не від виробника товару, а із залученням посередника, що безпосередньо впливає на ціну товару. Достовірні відомості про виробника товару дають можливість оцінити господарську операцію, оскільки при порівнянні заявленої митної вартості із вартістю ідентичних/подібних товарів обов`язковими є відомості, у тому числі, щодо виробника.
Крім того, митний орган зазначає, що наведене викликає у митного органу обґрунтовані сумніви щодо митної вартості та, як наслідок, витребування додаткових документів, ненадання яких (позивачем не надано додаткових документів) призводить до неможливості визначення митної вартої за першим методом за ціною договору.
9. Позивачем надано заперечення на касаційну скаргу контролюючого органу, в яких Товариство просить залишити касаційну скаргу контролюючого органу без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій просить залишити без змін, оскільки такі є законними та обґрунтованими, судами в повному обсязі з`ясовано всі обставини справи і таким надано юридично правильну оцінку.
Наведена відповідачем постанова Верховного Суду по справі № 820/10288/15 нерелевантна до половини з усіх оскаржуваних рішень, тому вона і не повинна була бути врахованою при розгляді цих рішень, оскільки прийнята за інших істотних обставин, крім того, висновок Верховного Суду, на який посилається контролюючий орган не є висновком щодо застосування норми права, натомість є висновком про факт, що стосується лише конкретної справи.
ПОЗИЦІЯ СУДУ
Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої і апеляційної інстанцій
10. Відповідно до частини першої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
Перевіривши доводи касаційної скарги, в межах касаційного перегляду, визначених статтею 341 Кодексу адміністративного судочинства України, а також, надаючи оцінку правильності застосування судами першої та апеляційної інстанції в оскаржуваних судових рішеннях норм матеріального і процесуального права у спірних правовідносинах, Верховний Суд виходить з наступного.
Відповідно до положень пунктів 23, 24 частини першої статті 4 Митного кодексу України (далі - МК України) митне оформлення - виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення; митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.
Частинами першою та другою статті 51 МК України встановлено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.
Відповідно до частини четвертої статті 58 МК України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.
Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця (частина п`ята статті 58 МК України).
Відповідно до пунктів 5, 6 частини десятої 58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: 5) витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; 6) витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України.
Відповідно до частини першої статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
У частині другій цієї статті наведений перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів.
У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, перелік яких визначено у частині третій статті 53 МК України.
Частиною першою статті 54 МК України встановлено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
За змістом частини шостої статті 54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:
1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;
2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;
3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;
4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Згідно з положеннями статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.
Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні (частина друга статті 58 МК України).
Верховний Суд неодноразово у своїх рішеннях (постанови, від 12 березня 2019 року у справі №826/2313/16, від 27 березня 2020 року у справі №540/2605/18, від 25 листопада 2020 року у справі №1.380.2019.001657, від 15 квітня 2021 року у справі №804/14964/15, від 02 травня 2024 року у справі № 520/22458/23) звертав увагу на те, що обов`язок довести задекларовану митну вартість товару лежить на декларанті. Декларант при митному оформленні імпортованого товару зобов`язаний надати документи за переліком, визначеним частиною другою статті 53 МК України. Митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше. Сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності.
Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
Митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.
Необхідність витребовування додаткових документів передусім є способом упевнитися у тому, що декларант правильно визначив митну вартість.
Водночас повноваження контролюючого органу витребовувати додаткові документи стосується тільки тих документів, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Не надання декларантом витребовуваних контролюючим органом документів може бути підставою для коригування митної вартості у випадку, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують об`єктивних сумнів щодо достовірності наданої декларантом інформації.
Неподання декларантом документів, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 МК України, не тягне для нього безумовних негативних правових наслідків. Неподання таких документів може тягнути за собою відмову в митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю та, відповідно, коригування митної вартості товарів лише в тому разі, коли у митниці будуть обґрунтовані підстави вважати, що таке неподання зумовило неповноту та/або недостовірність відомостей про митну вартість.
При перевірці судом у разі оскарження декларантом рішення про коригування митної вартості підлягають встановленню обставини та відомості, щодо яких у митного органу виникли сумніви, обґрунтованість причин та підстав витребовування додаткових документів, неможливості визначення митної вартості за обраним декларантом методом та поданими й додатково витребовуваними документами.
Як встановили суди попередніх інстанцій, для підтвердження заявленої митної вартості імпортованого товару (ікра, креветки) та її визначення за основним методом позивач разом з митними деклараціями подав до митного органу: 
контракт, інвойс, платіжні доручення, автотранспортна накладна, договір перевезення, довідка про транспортні витрати, рахунок на оплату транспортних послуг, експортна митна декларація. 
Митна вартість була визначена за першим методом (ціною контракту).
Додаткових документів, витребуваних митним органом, позивачем надано не було з посиланням на не конкретизацію у запиті обґрунтованих сумнівів у заявленій митній вартості чи розбіжностей у поданих документах, не зазначенням конкретних документів, які такі сумніви чи розбіжності можуть усунути, про що повідомлено митний орган відповідними заявами.
Оцінюючи надані позивачем до митного органу документи, суди першої та апеляційної інстанцій вважали, що позивач подав усі необхідні документи для митного оформлення товару за ціною договору, надані документи у сукупності підтверджують числові значення митної вартості (її складових), й не дають підстав для сумніву щодо повноти та правильності її визначення декларантом. Під час розгляду справи суди не виявили розбіжностей у наданих документах.
Натомість митним органом не надано до суду жодних доказів недостовірності заявленої Товариством вартості товару за ціною договору та не доведено наявності підстав для витребування від позивача (декларанта) додаткових документів (не підтверджено належними доказами та аргументованими доводами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари).
Разом з тим, зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій в аспекті встановлених обставин не дають можливості пересвідчись в правильності висновків судів щодо невідповідності/відповідності спірних індивідуальних актів вимогами частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України. Зокрема рішення судів не містить аналізу та обґрунтувань щодо всіх підстав, якими відповідач обґрунтовував свої сумніви щодо правильності визначення позивачем митної вартості товару, судами не встановлено всіх обставин, які входять до предмету доказування у спірних правовідносинах. 
У оскаржуваних рішеннях про коригування митної вартості митний орган зазначив, що документи, подані для підтвердження митної вартості товару, відповідно до статті 53 Митного кодексу України, містять розбіжності, зокрема:
- по МД №24UA205030012984U6 від 29.10.2024 (рішення про коригування митної вартості №UA205030/2024/000082/2 від 29.10.2024) відправник товару, згідно митної декларації країни експорту, не відповідає відправнику тору згідно товаро-транспортної накладної; згідно довідки про транспортні витрати завантаження та розвантаження в сумі фрахта, однак у ДМВ додаткові витрати по транспортуванню не вказано та не надано калькуляцію транспортних витрат; згідно пункту 5 контракту від 05.06.2017 №ORS-65/17 товар відвантажується по цінам, вказаних у інвойсі, затвердженому сторонами. Однак затвердження з боку отримувача на інвойсі відсутнє;
- по МД №24UA205030014502U0 від 29.11.2024 (рішення про коригування митної вартості №UA205030/2024/000092/2 від 29.11.2024): відповідно довідки про транспортні витрати від 26.11.2024 №26/Л зазначені роботи завантаження/розвантаження товару, однак вартість таких витрат не вказана в графі 21 ДМВ, що свідчить про не включення декларантом таких витрат до заявленої митної вартості; згідно п.1.4 договору (контракту) про перевезення від 29.01.2022 №29 заявка є невід`ємною частиною договору, однак дані документи не подано до митного оформлення; банківські платіжні документи, що стосуються оплати транспортних послуг не надано;
- по МД №24UA205030015087U9 від 09.12.2024 (рішення про коригування митної вартості №UA205030/2024/000101/2 від 09.12.2024): декларантом до митного оформлення надано контракт від 05.10.2021 №10/05-21 з «Iceberg Seafood A/S» і задекларовано, що він укладений з виробником товару. Однак згідно графи 31 виробником товару є «Regina C, GL4502»; до митного оформлення надано довідку про транспортні витрати, рахунок на транспортні витрати, договір на перевезення, договір експедирування та заявку на перевезення. Рахунок на транспортні витрати від 05.12.2024 №245 від ТОВ «Аквапродлогістик», тоді як перевізник відповідно до графи 16 CMR- PE CHURAKOV V.V.; умови поставки EXW передбачають, що на покупця покладені обов`язки з оплати вантажно-розвантажувальних робіт, доставки, страхування. В довідці про транспортні витрати №05 від 05.12.2024 вказана сума транспортних витрат за маршрутом перевезення. Також, вказано, що навантаження /розвантаження входить в суму фрахту, проте в графі 21 ДМВ відсутня інформація про витрати на навантаження/розвантаження;
- по МД №24UA205030013581U3 від 11.11.2024 (рішення про коригування митної вартості №UA205030/2024/000084/2 від 11.11.2024): декларантом до митного оформлення надано контакт від 05.10.2021 №10/05-21 з «Iceberg Seafood A/S» і задекларовано, що він укладений з виробником товару. Однак згідно графи 31 виробником товару є «Regina C, GL4502»; до митного оформлення надано довідку про транспортні витрати, рахунок на транспортні витрати, договір на перевезення, договір експедирування та заявку на перевезення. Рахунок на транспортні витрати від 08.11.2024 №216 від ТОВ «Аквапродлогістик», тоді як перевізник відповідно до графи 16 CMR - PE CHURAKOV V.V.; умови поставки EXW передбачають, що на покупця покладені обов`язки з оплати вантажно-розвантажувальних робіт, доставки, страхування. В довідці про транспортні витрати №8 від 08.11.2024 вказана сума транспортних витрат за маршрутом перевезення. Також, вказано, що навантаження/розвантаження входить в суму фрахту, проте в графі 21 ДМВ відсутня інформація про витрати на навантаження/розвантаження.
Таким чином, підставами для невизнання контролюючим органом заявленої Товариством митної вартості товару, зокрема, є відсутність у декларації митної вартості відомостей про вартість витрат на навантаження/розвантаження товару та не надання до митного оформлення калькуляції транспортних витрат.
З цього приводу суди зазначили, що до митного оформлення товару декларантом були подані довідки про транспортні витрати в яких зазначено вартість транспортних витрат по доставці вантажу автомобілями та в яких вказано, що вантаж застрахований не був, а завантаження/розвантаження в сумі фрахта. Перевіривши розрахунок заявленої митної вартості, наведений в таких довідках суди вказали що сумнівів, розбіжностей чи помилок у таких розрахунках виявлено не було, а тому такі приймається судом, та свідчать, що транспортні витрати документально підтверджені, повністю враховані та достовірно відображені у митній вартості, у зв`язку з чим у митного органу не було фактичних та правових підстав для коригування митної вартості з цієї причини.
Однак, враховуючи доводи контролюючого органу наведені в касаційній скарзі (аналогічні наводились в відзиві на позовну заяву та апеляційній скарзі) колегія суддів зазначає про передчасність таких висновків судів попередніх інстанцій.
Контролюючий орган вказує, що суди при розгляді справи фактично ототожнили витрати на навантаження товарову із витратами на транспортування товару, обмежившись зазначенням про те, що згідно довідок про транспортні витрати завантаження/розвантаження в сумі фрахта.
Проте у митниці виник обґрунтований сумнів щодо заявленої митної вартості саме через відсутність у графі 21 ДМВ відомостей про вартість витрат на навантаження товару, а не витрат на транспортування.
При цьому, таку складову як вартість витрат на навантаження/розвантаження товару суди взагалі не досліджували.
Відповідно до положень частини десятої статті 58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України.
Отже витрати на транспортування та витрати на навантаження/вивантаження є окремими складовими митної вартості та підлягають включенню до митної вартості, якщо вони не були включені до ціни, що була фактично сплачена або підлягала сплаті за товар.
Як встановлено судами товар позивачу поставлявся на умовах FCA Klaipeda та EXW Aarhus.
Згідно з міжнародними правилами Інкотермс, термін FCA «франко- перевізник» означає, що продавець здійснює поставку товару, який пройшов митне очищення для експорту, шляхом передання призначеному покупцем перевізнику у названому місці. Слід зазначити, що вибір місця поставки безпосередньо впливає на зобов`язання щодо завантаження й розвантаження товару у такому місці. Якщо поставка здійснюється на площах продавця, продавець відповідає за завантаження. Якщо ж поставка здійснюється в іншому місці (порт, митний склад), продавець не несе відповідальності за розвантаження товару.
Умови поставки EXW Інкотермс («Ex Works» (named place) - «франко завод») передбачають, що продавець виконав свої зобов`язання щодо поставки, коли він надасть товар у розпорядження покупця на площах свого підприємства чи в іншому зазначеному місці (наприклад: на заводі, фабриці, складі і т.п.). Продавець не відповідає ні за навантаження товару на транспортний засіб, наданий покупцем, ні за сплату митних платежів, ні за митне оформлення товару, що експортується, якщо це не обумовлено особливим чином. З базису поставки EXW покупець несе всі витрати та ризики, пов`язані з перевезенням товару від цього місця до кінцевого пункту призначення, включаючи витрати на навантаження, митне оформлення та транспортування.
Проте судами першої та апеляційної інстанції не досліджувалися положення умов поставки FCA та EXW та умов, за якими здійснювалась поставка товарів позивачу, що має прямий та істотний вплив на заявлену митну вартість, оскільки такі визначають, які витрати включаються до митної вартості, а які - ні. Не встановлено судами і місцезнаходження продавця, місце, з якого здійснювалася поставка товару, що також має визначальний вплив для правильності визначення митної вартості товару, зокрема і такої складової як навантаження/розвантаження товару.
Контролюючий орган звертав увагу, зокрема на те, що згідно з зовнішньоекономічним контрактом ORS-65/17 від 05.06.2017 адресою продавця «FISH MARKET s.r.o.» є Spitalska 53, 811 01, м.Братислава, Словаччина, а відповідно до поданих до митного оформлення міжнародних товаро-транспортних накладних б/н від 27.10.2024 та б/н від 26.11.2024, місце навантаження товару - Клайпеда, Литва. Тобто товар завантажувався із місця, яке не належить продавцю товару (відповідно до позовної заяви завантаження відбулось на митному складі), відповідно до митної вартості має бути включено таку складову як витрати на навантаження.
Однак суди наведених обставин не встановили, оцінки таким не надали та при прийнятті рішення не враховували.
Контролюючий орган наголошував, що по всім спірним митним деклараціям витрати із навантаження/розвантаження товару з метою його доставки до місця ввезення на митну територію України були покладені на покупця, тобто позивача, а тому повинні включатися до митної вартості товарів як окрема обов`язкова складова, а відтак такі витрати мають бути документально підтвердженими та відображатися як у графі 21 ДМВ, так і у гр. 12 МД.
Проте подані на підтвердження заявленої митної вартості ДМВ не місять відомостей про вартість витрат на навантаження товару, що підтверджує сумніви митного органу щодо не включення до заявленої митної вартості усіх необхідних складових, проте, такі докази не досліджувалися та не враховувалися судами при вирішенні справи.
Не досліджено судами належним чином і подані позивачем документи в підтвердження факту перевезення, зокрема договору на транспортно - експедиторське обслуговування, довідок про транспортні витрати, заявок.
Як вбачається з договору на транспортно-експедиторську обслуговування № 12/2 від 12.01.2022 до обов`язків замовника, тобто позивача, належить забезпечити завантаження, розвантаження та розміщення вантажу на транспортному засобі своїми силами, в тарі i упаковці, яка призначена для перевезення вантажів автотранспортом (п. 4.1.4.).
Крім того, відповідно до заявок на транспортування, що надані позивачем до митного оформлення та наявні в матеріалах справи, №25/Ж від 25.10.2024, №25/Л від 25.11.2024, №04/Г від 04.12.2024 та 06/Л від 06.11.2024 не вбачається, що на перевізника (експедитора) було покладено обов`язок з навантаження товару, додатковими умовами передбачено виключно контроль за якістю упаковки під час навантаження товару. При цьому зазначено, що всі додаткові витрати повинні бути узгоджені з експедитором.
З урахуванням наведеного колегія суддів погоджується з доводами митного органу про наявність суперечностей між довідками про транспортні витрати в яких зазначено, що завантаження /розвантаження в сумі фрахту, та договором на транспортно-експедиторське обслуговування та заявками на транспортування.
Однак суди попередніх інстанцій на вказане уваги не звернули, не дослідили документи та не надали таким оцінки в сукупності, що свідчить про порушення норм процесуального закону.
Вище наведене свідчить про передчасність висновків судів щодо правильність розрахунку заявленої митної вартості за результатами аналізу документів, поданих на підтвердження заявленої митної вартості.
Крім того митний орган також вказував на розбіжність щодо виробника товару в митній декларації та контракті (рішення про коригування митної вартості товарів №UA205030/2024/000101/2 від 09.12.2024, №UA205030/2024/000084/2 від 11.11.2024) та на ненадання банківських чи платіжних документів, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг згідно виставлених рахунків - фактур.
Суди попередніх інстанцій відхиляючи вищенаведені наведені доводи митного органу вказали, що розбіжність щодо виробника товару присутня, однак не спричиняє сумніву в заявленій декларантом митній вартості, оскільки не стосується числових значень її складових, а не подання до митного оформлення платіжних документів не є достатньою підставою для коригування митної вартості, оскільки відповідні документи не входять до переліку частини другої статті 53 МК України, подання яких здійснюється декларантом в обов`язковому порядку, документом, який підтверджує митну вартість товарів є, якщо рахунок сплачено, банківські платіжні документи, що стосуються саме оцінюваного товару.
Тобто суди дійшли висновку, що зазначені відмінності та не надані документи не впливають на числове визначення митної вартості товарів, а виявлені недоліки не можуть спростовувати заявлений позивачем рівень митної вартості товару, проте на переконання Суду наведені обставини в сукупності, зокрема з встановленими дійсними обставинами щодо виробника товару, його місцезнаходження, перевезення товару, його завантаження/розвантаження, а також надання оцінки доводам митного органу відносно того, що, можливо, оцінюваний товар поставлявся не від виробника товару, а із залученням посередника, що безпосередньо впливає на ціну товару, можуть свідчити на користь висновку про обґрунтовані підстави у митного органу вважати, що надані позивачем документи в сукупності не підтверджують заявлену ним митну вартість товарів.
Суд звертає увагу, що принцип безпосереднього дослідження доказів судом вимагає проведення їх дослідження, аналізу й надання оцінки судом саме під час судового розгляду справи, а відомості про обставини справи, на підставі яких суд приймає відповідне рішення по суті, повинні бути достовірними, достатніми, належними та допустимими. Мотивація суду не може обмежуватися зробленими формальними висновками без безпосереднього аналізу і дослідження доказів судом та встановлення відповідних обставин під час судового розгляду справи.
Враховуючи вищевказане, колегія суддів вважає, що судами попередніх інстанцій фактично не досліджено докази, не встановлено всіх дійсних обставин справи, на проаналізовано та не надано належної оцінки спірним правовідносинам з урахуванням доводів сторін, якими обґрунтовані їхні вимоги та заперечення, що свідчить про не дотримання принципів процесуального закону.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
11. За змістом частини четвертої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд повинен: визначити характер спірних правовідносин та зміст правової вимоги, а також факти, що підлягають встановленню і лежать в основі позовних вимог та заперечень; з`ясувати, які є докази на підтвердження зазначених фактів, і вжити заходів для виявлення та витребування доказів. 
Принцип всебічного, повного та об`єктивного дослідження доказів судом при розгляді адміністративної справи закріплений частиною першою статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України. Зазначений принцип передбачає, зокрема, всебічну перевірку доводів сторін, на які вони посилаються в підтвердження своїх позовних вимог чи заперечень на позов.
Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частина 2 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України).
Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими та електронними доказами; висновками експертів, показаннями свідків (стаття 72 Кодексу адміністративного судочинства України). 
Для повного, об`єктивного та всебічного з`ясування обставин справи суду необхідно дослідити докази, надати належну правову оцінку як кожному окремому доказу та сукупності доказів, які міститься в матеріалах справи або витребовуються, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, з посиланням на це в мотивувальній частині свого рішення, враховуючи при цьому відповідні норми матеріального права при дотриманні норм процесуального права.
12. Згідно статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим, тобто таким, що ухвалене відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій вказаним вимогам не відповідають.
13. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 349 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.
За правилами частини другої статті 353 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 328 цього Кодексу; або суд встановив обставини, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 353, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд,
П О С Т А Н О В И В:
Касаційну скаргу Волинської митниці задовольнити частково.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24.02.2025 та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 08.05.2025 у справі №520/458/25 скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді	І.Я.Олендер І.А. Гончарова   Р.Ф. Ханова