ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/21113/23 Суддя (судді) першої інстанції: Білоноженко М.А.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2026 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого судді: Златіна С.В.,
суддів: Осіпової О.О., Кравченка Є.Д.,
при секретарі Сосницька В.П.,
за участі: позивача - ОСОБА_1 ,
представника позивача - Лізогуба В.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 15 грудня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, -
В С Т А Н О В И В : 
ОСОБА_1 (далі - позивач; ОСОБА_1 ) звернувся до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі - відповідач; ГУ ПФ України в м. Києві), в якому просив:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 з 01 липня 2021 року щомісячної доплати до пенсії, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 14 липня 2021 року №713 "Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб", у розмірі менше ніж 2000,00 грн.;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві встановити та виплатити ОСОБА_1 з 01 липня 2021 року до основного розміру його пенсії щомісячну доплату в розмірі 2000,00 грн., з урахуванням раніше встановлених та виплачених сум цієї допомоги.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 05 березня 2024 року позовні вимоги задоволено. Вказане судове рішення набрало законної сили 09 квітня 2024 року. 
ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду із заявою, в якій просив зобов`язати суд першої інстанції зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень надати звіт про виконання рішення Київського окружного адміністративного суду від 05 березня 2024 року у справі №320/21113/23.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 15 грудня 2025 року заяву позивача про встановлення судового контролю за виконанням рішення Київського окружного адміністративного суду від 05 березня 2024 року в адміністративній справі №320/21113/23 залишено без задоволення.
Не погоджуючись з ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 15 грудня 2025 року, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане судове рішення та передати справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. 
В обґрунтування своїх вимог апелянт зазначив, що суд першої інстанції передчасно прийшов до висновку про належне виконання рішення суду відповідачем.
З цих та інших підстав апелянт вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 27 січня 2026 року відкрито апеляційне провадження у справі, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та витребувано матеріали справи з суду першої інстанції.
Відзиву на апеляційну скаргу у встановлений судом строк не надійшло.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 24 лютого 2026 року продовжено строк розгляду справи на більш тривалий, розумний термін та призначено справу до апеляційного розгляду у відкритому судовому засіданні на 03 березня 2026 року о 10:30 годин. 
02 березня 2026 року апелянт подав заяву, в якій просив постановити окрему ухвалу про зобов`язання відповідача надати суду першої інстанції звіт про виконання рішення суду у справі №320/21113/23. 
Позивач та його представник у судовому засіданні підтримали правову позицію викладену в апеляційній скарзі та просили її задовольнити, а оскаржуване судове рішення скасувати.
Представник відповідача у судове засідання не з`явився про день, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи суду не надавав.
Згідно частини першої статті 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, а ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 15 грудня 2025 року - скасувати, з наступних підстав. 
Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду виходить з такого. 
Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України, а судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує його виконання у встановленому законом порядку, а контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Зазначені положення знайшли своє відображення і в Кодексі адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
Колегія суддів зазначає, що позивач обрав один із передбачених законодавством способів захисту своїх прав, а саме: звернення із заявою в порядку статті 382 КАС України. Альтернативність цього способу (поряд із примусовим виконанням рішення органами ДВС) прямо випливає з процесуального законодавства та не може бути підставою для відмови у розгляді справи по суті.
При цьому, суд першої інстанції, розглядаючи таку заяву, зобов`язаний дослідити обставини справи, перевірити доводи заявника, встановити, чи наявні об`єктивні підстави вважати, що без втручання суду рішення може залишитися невиконаним.
Натомість, з тексту оскаржуваної ухвали вбачається, що суд обмежився лише формальним посиланням на загальні норми процесуального права, не надавши належної правової оцінки заявленим обставинам та доказам.
Такий підхід суперечить завданням адміністративного судочинства, зокрема забезпеченню ефективного захисту прав особи, та фактично позбавляє позивача дієвого механізму реагування на порушення принципу обов`язковості судового рішення.
Згідно ч.1 ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. В адміністративних справах з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг за письмовою заявою заявника суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати звіт про виконання судового рішення.
Таким чином, колегія суддів зазначає, що в адміністративних справах з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання, зокрема, доплат суд повинен зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати звіт про виконання судового рішення.
Дана норма ч.1 ст. 382 КАС України є імперативною.
Велика Палата Верховного Суду вважає, що клопотання про встановлення судового контролю може бути подане й задоволене судом вже після ухвалення рішення у справі. Відповідний висновок міститься в ухвалі від 20 червня 2018 року у справі №800/592/17.
Колегія суддів зазначає, що лише під час розгляду звіту суб`єкта владних повноважень, суд може дійти до висновку про виконання чи не виконання рішення суду.
За вказаних обставин, суд першої інстанції дійшов до передчасного висновку про залишення без задоволення заяви позивача, яка подана відповідно до статті 382 КАС України.
Приймаючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції не розглянув заяву позивача по суті, не дослідив обставини, які могли б свідчити про ймовірне невиконання рішення, та не обґрунтував мотивів своєї відмови.
В свою чергу, відповідно до частини першої статті 382 КАС України, саме суд, який розглядав адміністративну справу як суд першої інстанції та ухвалив рішення, має повноваження розглядати заяву про встановлення судового контролю та, за наявності підстав, зобов`язати відповідача подати звіт про виконання судового рішення. У справах щодо пенсійного забезпечення, соціальних виплат, допомог, компенсацій та пільг така дія є обов`язком суду за відповідною заявою позивача.
Наведений у попередньому абзаці висновок суду апеляційної інстанції свідчить про необґрунтованість заявленої у поданій 02 березня 2026 року заяві вимоги апелянта про зобов`язання відповідача надати суду першої інстанції звіт про виконання рішення суду у справі №320/21113/23. 
Отже, суд апеляційної інстанції не має процесуальної можливості вирішити питання щодо встановлення судового контролю по суті, оскільки це повноваження належить виключно суду першої інстанції, який розглядав справу і ухвалював рішення.
У зв`язку з цим справа підлягає направленню до суду першої інстанції для продовження її розгляду по суті.
Щодо заявленої у поданій 02 березня 2026 року заяві вимоги апелянта про постановлення окремої ухвали, судова колегія зазначає наступне. 
Так, відповідно до статті 249 КАС України суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону (частина перша).
У разі необхідності суд може постановити окрему ухвалу про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб, рішення, дії чи бездіяльність яких визнаються протиправними. (частина друга статті 249 КАС України)
Суд може постановити окрему ухвалу у випадку зловживання процесуальними правами, порушення процесуальних обов`язків, неналежного виконання професійних обов`язків (в тому числі якщо підписана адвокатом чи прокурором позовна заява містить суттєві недоліки) або іншого порушення законодавства адвокатом або прокурором. Окрема ухвала щодо прокурора або адвоката надсилається органу, до повноважень якого належить притягнення до дисциплінарної відповідальності прокурора або адвоката відповідно (частина третя статті 249 КАС України).
В окремій ухвалі суд має зазначити закон чи інший нормативно-правовий акт (у тому числі його статтю, пункт тощо), вимоги яких порушено, і в чому саме полягає порушення (частина четверта статті 249 КАС України).
З метою забезпечення виконання вказівок, що містяться в окремій ухвалі, суд встановлює у ній строк для надання відповіді залежно від змісту вказівок та терміну, необхідного для їх виконання (частина п`ята статті 249 КАС України).
Окрему ухвалу може бути винесено судом першої інстанції, судами апеляційної чи касаційної інстанцій (частина шоста статті 249 КАС України).
Окрема ухвала може бути оскаржена особами, яких вона стосується. Окрема ухвала Верховного Суду є остаточною і оскарженню не підлягає (частина сьома статті 249 КАС України).
Суд вищої інстанції може постановити окрему ухвалу в разі допущення судом нижчої інстанції неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, незалежно від того, чи є такі порушення підставою для скасування або зміни судового рішення. Такі самі повноваження має Велика Палата Верховного Суду щодо питань передачі справ на розгляд Великої Палати (частина восьма статті 249 КАС України).
Окрема ухвала стосовно порушення законодавства, яке містить ознаки кримінального правопорушення, надсилається прокурору або органу досудового розслідування, які повинні надати суду відповідь про вжиті ними заходи у визначений в окремій ухвалі строк. За відповідним клопотанням прокурора або органу досудового розслідування вказаний строк може бути продовжено (частина дев`ята статті 249 КАС України).
Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду звертає увагу, що Велика Палата Верховного Суду в постанові від 07 лютого 2019 року у справі № 800/500/16 (провадження № 11-1156заі18) аналізувала приписи статті 249 КАС України та дійшла висновку, що окрема ухвала суду є процесуальним засобом необхідного належного реагування (судового впливу) на порушення законності, а також на причини та умови, що цьому сприяли, які виявлені ним саме під час судового розгляду. Постановлення такої ухвали є правом, а не обов`язком суду.
Враховуючи викладені вище приписи статті 249 КАС України, судова колегія зазначає, що постановлення окремої ухвали є правом, а не обов`язком суду. 
Оскільки ухвалення судом, передбаченого статтею 249 КАС України судового рішення, є правом суду, а відповідно до частини першої статті 382 КАС України повноваження розглядати заяву про встановлення судового контролю та, за наявності підстав, зобов`язати відповідача подати звіт про виконання судового рішення має суд, який розглядав адміністративну справу як суд першої інстанції та ухвалив рішення, колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду дійшла висновку про відсутність правових підстав для постановлення окремої ухвали суду.
Повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення передбачені статтею 315 КАС України.
Відповідно до пункту 5 частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення і направити справу для розгляду до іншого суду першої інстанції за встановленою підсудністю.
Приписи пункту 1 частини першої статті 320 КАС України визначають, що підставою для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.
Підстави для розподілу судових витрат, з урахуванням приписів статті 139 КАС України, відсутні.
Керуючись статтями 139, 242-244, 250, 308, 310, 315, 320, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів -

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 15 грудня 2025 року - скасувати.
Адміністративну справу №320/21113/23 передати для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Розподіл судових витрат не здійснюється.

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення та може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені 328, 329 КАС України.

Головуючий суддя С.В. Златін

Суддя О.О. Осіпова

Суддя Є.Д. Кравченко

Повний текст судового рішення виготовлено 03 березня 2026 року.