ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"11" лютого 2026 р. Справа № 751/2284/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого: Сибіги О.М.
суддів: Тищенко О.В. 
Гончарова С.А. 

Розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи 
апеляційну скаргу  ОСОБА_1 
на ухвалу Господарського суду Чернігівської області від 10.11.2025
про повернення зустрічної позовної заяви
у справі № 751/2284/20 (суддя Романенко А.В.)
за позовом Чернігівської міської ради 
до ОСОБА_1 
про визнання протиправними та скасування рішень органу місцевого самоврядування, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст ухвали місцевого господарського суду та мотиви її прийняття
Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 10.11.2025 по справі № 751/2284/20 зустрічний позов ОСОБА_1 повернуто без розгляду.
Ухвалу суду першої інстанції мотивовано тим, що зустрічний позов у даній справі подано з порушенням строку, визначеного частиною 1 статті 180 Господарського процесуального кодексу України, а відсутність будь-якого обґрунтування поважних причин для поновлення строку на подання відповідної заяви не може бути підставою для автоматичного його відновлення за наявності відповідного клопотання заявника.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів
Не погоджуючись з ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 10.11.2025 по справі №751/2284/20, 15.11.2025 через підсистему "Електронний суд", ОСОБА_1 звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Чернігівської області від 10.11.2025 у справі № 751/2284/20.
Вимоги апеляційної скарги мотивовано тим, що оскаржувану ухвалу прийнято з неповним з`ясуванням судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи та порушенням норм процесуального права. 
Зокрема, скаржником зазначено, що під час звернення до місцевого господарського суду із зустрічним позовом представником заявника було подано заяву не про продовження, а про поновлення процесуального строку, однак судом першої інстанції цього не враховано. 

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.11.2025 матеріали апеляційної скарги ОСОБА_1 по справі № 751/2284/20 передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду, у складі: головуючий суддя: Сибіга О.М., судді: Гончаров С.А., Тищенко О.В.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.11.2025 витребувано з Господарського суду Чернігівської області матеріали справи № 751/2284/20.
02.12.2025 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи № 751/2284/20.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.12.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Чернігівської області від 10.11.2025 у справі №751/2284/20, ухвалено здійснювати її розгляд без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.
24.12.2025 до Північного апеляційного господарського суду від представника Чернігівської міської ради надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому проти доводів апеляційної скарги заперечує та наводить власні на їх спростування, просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити у повному обсязі. 

Розглянувши матеріали справи та апеляційної скарги, апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду Чернігівської області від 10.11.2025 у справі №751/2284/20 змінити в мотивувальній та резолютивній її частинах, з наступних підстав.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови
Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 255 Господарського процесуального кодексу України окремо від рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції про відмову поновити або продовжити пропущений процесуальний строк. 
Відповідно до вимог ч. 1, 2, 5 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Судом встановлено, що 07.04.2020 Чернігівська міська рада звернулась до Новозаводського районного суду міста Чернігів з позовом до ОСОБА_1 про стягнення в порядку статей 1212, 1214 Цивільного кодексу України 631 444,29 грн безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за фактичне користування земельною ділянкою площею 0,7613 га, за кадастровим номером 7410100000:01:036:0583, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, у період з 07.10.2015 по 31.12.2019.
Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 21.10.2020, залишеним без змін постановою Чернігівського апеляційного суду від 26.02.2021 в задоволенні позову Чернігівської міської ради відмовлено.
Постановою Верховного Суду від 08.12.2021 рішення Новозаводського районного суду міста Чернігова від 21.10.2020 та постанову Чернігівського апеляційного суду від 26.02.2021 скасовано та передано справу на новий розгляд до суду першої інстанції.
Рішенням Новозаводського районного суду міста Чернігова від 09.02.2025 позовні вимоги задоволено частково.
Постановою Чернігівського апеляційного суду від 12.08.2025 у справі № 751/2284/20 провадження в даній справі закрите на підставі пункту 1 частини 1 статті 255 Цивільного процесуального кодексу України, оскільки спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. 
Ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 22.08.2025 справу № 751/2284/20 передано на розгляд до Господарського суду Чернігівської області.
Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 08.09.2025 справу № 751/2284/20 прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 06.10.2025. Зазначеною ухвалою встановлено процесуальний строк для подання відповідачем відзиву на позовну заяву - протягом 15 (п`ятнадцяти) календарних днів з дня вручення даної ухвали. 
Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 46 Господарського процесуального кодексу України, відповідач має право подати зустрічний позов у строки, встановлені цим Кодексом.
Пунктом 1 ч. 1 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України визначено, що у строк, встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження у справі, відповідач має право надіслати: суду - відзив на позовну заяву і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову.
Згідно із частинами четвертою та п`ятою статті 180 Господарського процесуального кодексу України, зустрічна позовна заява, яка подається з додержанням загальних правил пред`явлення позову, повинна відповідати вимогам статей 162, 164, 172, 183 цього Кодексу. До зустрічної позовної заяви, поданої з порушенням вимог, встановлених частиною четвертою цієї статті, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу
Згідно з частиною 8 статті 165 Господарського процесуального кодексу України, відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі.
Згідно ст. 118 Господарського процесуального кодексу України, право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку.
Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Зі змісту статті 119 Господарського процесуального кодексу України вбачається, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подані заява, скарга, документи тощо), стосовно якої пропущено строк.
Пропуск процесуального строку - це юридичний факт, який настає внаслідок бездіяльності уповноваженої особи в момент настання (або закінчення) цього строку з поважних причин чи з причини, що не можуть бути визнані такими, і такий, що породжує відповідні правові наслідки.
При цьому поважними визнаються лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними і пов`язані з дійсними істотними труднощами для вчинення відповідних процесуальних дій. Поновлення пропущеного процесуального строку є правом суду, яке він використовує виходячи із поважності причин пропуску строку на оскарження.
Питання про поважність причин пропуску процесуального строку в розумінні статті 86 Господарського процесуального кодексу України вирішується судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних доказів.
Вирішення питання щодо поновлення строку перебуває в межах дискреційних повноважень суду, який за заявою сторони чи зі своєї ініціативи може визнати причину пропуску встановленого законом процесуального строку поважною і відновити пропущений строк, крім випадків, передбачених положеннями Господарського процесуального кодексу України. 
Отже, вирішуючи це питання, суд з урахуванням конкретних обставин справи має оцінити на предмет поважності причини пропуску встановленого законом процесуального строку, і залежно від встановленого - вирішити питання про поновлення або відмову у поновленні цього строку (наведену правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 09.10.2019 у справі № 910/22695/13).
Постановою Великої Палати Верховного Суду від 10.11.2022 у справі №990/115/22 визначено, що поважними причинами пропуску процесуального строку є ті, які унеможливлюють або ускладнюють можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк, є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду та підтверджені належними і допустимими доказами.
Постанова Верховного Суду у складі колеги суддів Касаційного господарського суду, від 18.04.2023 у справі №922/1116/22 містить позиції щодо питання поновлення процесуального строку у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку. Сам по собі факт запровадження воєнного стану в Україні не є підставою для поновлення процесуального строку. Такою підставою можуть бути обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану та унеможливили виконання учасником судового процесу процесуальних дій протягом установленого законом строку. Подібні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.11.2022 у справі №990/115/22.
Враховуючи наведене, дослідивши наявні матеріали справи, судом апеляційної інстанції встановлено, що ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 08.09.2025 справу № 751/2284/20 прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 06.10.2025. Зазначеною ухвалою встановлено процесуальний строк для подання відповідачем відзиву на позовну заяву - протягом 15 (п`ятнадцяти) календарних днів з дня вручення даної ухвали. 
Ухвалу Господарського суду Чернігівської області від 08.09.2025 у справі № 751/2284/20 отримано відповідачем 08.09.2025 в системі «Електронний суд», що підтверджується довідкою про доставку електронного листа, яка наявна в матеріалах справи.
Враховуючи дату отримання відповідачем вказаної ухвали, граничний строк для подачі ОСОБА_1 відзиву на позов, у порядку статей 165, 178 Господарського процесуального кодексу України, закінчився 23.09.2025.
25.09.2025 до місцевого господарського суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву. Втім, клопотання про продовження процесуального строку на вчинення зазначених дій, з обґрунтуванням поважності причин, у порядку статті 119 Господарського процесуального кодексу України, заявником до суду не було заявлено. 
Вказаний відзив на позов долучено до матеріалів справи, натомість його зміст було залишено місцевим господарським судом без розгляду.
Разом з відзивом на позовну заяву, представником відповідача було заявлено про намір подати в межах справи № 751/2284/20 зустрічний позов та прохання про продовження строку на вчинення відповідних дій на 15 календарних днів.
Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 06.10.2025 відмовлено в задоволенні клопотання відповідача про продовження строку на подачу зустрічного позову, у зв`язку з тим, що воно заявлене без дотримання вимог статті 119 Господарського процесуального кодексу України, а наведені заявником причини пропуску процесуального строку не є поважними.
У подальшому, 03.11.2025 від відповідача надійшов зустрічний позов у справі № 751/2284/20, в якому викладено вимоги, щоб в судовому порядку: 
- визнати протиправним та скасувати рішення "Про надання дозволів на розроблення проектів, технічних документацій із землеустрою юридичним та фізичним особам" Чернігівської міської ради від 26.12.2014 у частині надання дозволу ОСОБА_1 на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 1,0739 га по АДРЕСА_1 для експлуатації об`єктів нерухомості;
- визнати протиправним та скасувати рішення "Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, технічних документацій із землеустрою, надання, вилучення і передачу земельних ділянок юридичним та фізичним особам" Чернігівської міської ради від 07.10.2015 у частині затвердження проекту відведення земельної ділянки (за кадастровим номером 7410100000:01:036:0583) площею 0,7613 га, по АДРЕСА_1 та передачі її в короткострокову оренду, строком до 08.10.2020 ОСОБА_1 для експлуатації об`єктів нерухомості промислового використання.
Разом з зустрічним позовом, відповідачем було заявлено клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку на його подання. 
За змістом зустрічної позовної заяви, в обґрунтування причин поважності пропуску строку на її подання представник відповідача, посилався на те, що під час підготовки та подання до суду процесуальних документів, він діяв на підставі інформації, наданої довірителем. Разом з тим довірителем допущено технічну помилку, внаслідок чого було повідомлено недостовірні відомості щодо дати отримання ухвали Господарського суду Чернігівської області від 08.09.2025 у справі № 751/2284/20, а саме зазначено, що таку ухвалу було отримано 10.09.2025 року. 
Так, під час розгляду клопотання відповідача про поновлення пропущеного процесуального строку на подання зустрічного позову у даній справі, місцевим господарським судом було встановлено, що його подано з порушенням строку, визначеного частиною 1 статті 180 Господарського процесуального кодексу України та зазначено, що відсутність будь-якого обґрунтування поважних причин для поновлення строку на подання відповідної заяви не може бути підставою для автоматичного його відновлення за наявності відповідного клопотання заявника.
Колегія суддів звертає увагу, що скаржником, посилаючись на вищезазначені обставини, у заявленому до місцевого господарського суду клопотанні про поновлення процесуального строку на подання зустрічного позову не вказано з яких підстав останній був позбавлений можливості звернутись з таким позовом в межах строків для подання відзиву. 
На переконання колегії суддів, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що наведені відповідачем обставини не є тими виключними обставинами, які можуть бути підставою для поновлення строку для подання зустрічного позову.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що матеріали справи не містять доказів, а скаржником не доведено в розумінні ст. ст. 76-79 Господарського процесуального кодексу України обставин, які перешкоджали відповідачу з поважних причин у встановлений Господарським процесуальним кодексом України строк подати зустрічну позовну заяву, яка всупереч ч. 1 ст. 180 Господарського процесуального кодексу України, подана з пропуском процесуального строку на її подання.
З урахуванням наведеного, розглянувши апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції вважає її необґрунтованою, і такою що не містить жодного доказу поважності причин пропуску ОСОБА_1 процесуального строку на подання зустрічного позову. Аналогічних правомірних висновків дійшов суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі, і що не було спростовано скаржником в апеляційній скарзі.
За наведених обставин та правових норм, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, з яким погоджується і суд апеляційної інстанції, що зустрічна позовна заява подана відповідачем з порушенням вимог частини першої статті 180 Господарського процесуального кодексу України і згідно вимог частини шостої зазначеної статті підлягає поверненню заявнику без розгляду.
Крім того, суд апеляційної інстанції звертає увагу скаржника, що відповідач не позбавлений права на подання позову в окремому позовному провадженні за загальними правилами. 
Окремо слід зазначити, що закон встановлює рівні можливості для сторін і гарантує їм право на захист своїх інтересів. Принцип рівності учасників судового процесу перед законом і судом є важливим засобом захисту їх прав і законних інтересів, що унеможливлює ущемлення будь-чиїх процесуальних прав. Це дає змогу сторонам вчиняти передбачені законодавством процесуальні дії, реалізовувати надані їм законом права і виконувати покладені на них обов`язки. Особи, які беруть участь у справі, вправі вільно розпоряджатися своїми процесуальними правами, в тому числі подавати докази на підтвердження обставин, на які вони посилаються.
Доводи скаржника стосовно необґрунтованості висновків суду першої інстанції в оскаржуваній ухвалі - не знайшли свого підтвердження під час апеляційного провадження та спростовуються наявними матеріалами справи.
Суд апеляційної інстанції звертає також увагу скаржника, що необґрунтовані клопотання призводять до штучного затягування судового процесу, що суперечить вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи судом упродовж розумного строку.
Колегія суддів вважає необхідним роз`яснити скаржнику, що відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Також, необхідно вказати, що поновлення процесуальних строків на оскарження судових рішень є дискреційними повноваженнями суду, а під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний або судовий орган, приймаючий рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
У тому випадку, коли у встановлений законом строк учаснику справи виконати певні процесуальні дії не є можливим, оскільки саме у нього виникли обставини, які перешкоджають їх реалізації, у такого учасника виникає унормована законом можливість ініціювати поновлення процесуального строку, у спосіб звернення до суду із заявою, в якій має бути наведено причини пропуску строку; суд же лише має здійснити оцінку причин пропуску строку, наведених заявником, на предмет їх поважності. Інший підхід порушував би принципи диспозитивності та змагальності.
Вказана правова позиція наведена у постанові Верховного Суду від 06 грудня 2023 року по справі № 918/604/23.
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що у даній справі відповідач мав достатньо часу для подання зустрічного позову, однак, наданими йому процесуальними правами не скористався.
З огляду на наведене, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку, що наведені відповідачем у клопотанні обставини не є об`єктивно непереборними, незалежними від волевиявлення відповідача та такими, що пов`язані з дійсними істотними труднощами для вчинення відповідної процесуальної дії у визначений законом строк.
Отже, скаржником у поданій апеляційній скарзі не спростовано висновків суду першої інстанції та не доведено порушення норм процесуального права цим судом, як необхідної передумови для скасування оскаржуваної ухвали.
З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що зустрічний позов подано з порушенням вимог ч. 1 ст. 180 Господарського процесуального кодексу України, що згідно з ч. 6 ст. 180 Господарського процесуального кодексу України є підставою для повернення такого позову, про що судом першої інстанції обґрунтовано постановлено оскаржувану ухвалу.
Крім того твердження скаржника, що під час звернення до місцевого господарського суду із зустрічним позовом представником заявника було подано заяву не про продовження, а про поновлення процесуального строку, однак судом першої інстанції цього не враховано, колегією суддів не приймаються, оскільки зі змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що розглянуто питання саме щодо поновлення відповідного процесуального строку на подання зустрічного позову. 
Щодо інших аргументів сторін колегія суддів зазначає, що вони були досліджені та не наводяться у судовому рішенні, позаяк не покладаються в його основу, тоді як Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа Серявін проти України, § 58, рішення від 10.02.2010). Названий Суд зазначив, що, хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).
При цьому, постановляючи оскаржувану ухвалу, місцевим господарським судом за результатами розгляду клопотання представника відповідача про поновлення процесуального строку на подання зустрічної позовної заяви згідно її резолютивної частини зустрічний позов було повернуто без розгляду.
Про відмову у поновленні або продовженні процесуального строку суд постановляє ухвалу (ч. 7 ст. 119 Господарського процесуального кодексу України).
З огляду на те, що наслідком пропущення процесуальних строків є залишення відповідних заяв, скарг, і документів без розгляду, місцевому господарському суду слід було відмовити у заявленому клопотанні відповідача про поновлення процесуального строку на подання зустрічного позову та повернути його заявнику без розгляду.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги
Однією з засад здійснення господарського судочинства у відповідності до статті 2 Господарського процесуального кодексу України є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.
Відповідно до ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
У відповідності з пунктом 3 частини 2 статті 129 Конституції України та частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Частиною 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Згідно зі статтею 277 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є нез`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи.
Так, за наведених обставин, висновки місцевого господарського суду не можна вважати такими, що відповідають приписам статей 86, 234, 236, Господарського процесуального кодексу України щодо всебічного, повного, об`єктивного і безпосереднього розгляду всіх обставин справи в їх сукупності, що свідчить про наявність підстав для зміни оскаржуваної ухвали.
Колегія суддів вважає, що при прийнятті оскаржуваної ухвали судом першої інстанції мало неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, оскільки про відмову у поновленні або продовженні процесуального строку суд постановляє ухвалу (ч. 7 ст. 119 Господарського процесуального кодексу України). Отже, ухвала Господарського суду Чернігівської області від 09.09.2025 у справі № 925/592/25 підлягає зміні в мотивувальній та резолютивній частинах, з викладенням її редакції зазначеної в даній постанові. 
Керуючись статтями 263, 269, 270, 271, 273, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:
1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Чернігівської області від 10.11.2025 у справі № 751/2284/20 - залишити без задоволення.
2. Ухвалу Господарського суду Чернігівської області від 10.11.2025 у справі № 751/2284/20 - змінити в її мотивувальній та резолютивних частинах. 
3. Викласти мотивувальну частину ухвали Господарського суду Чернігівської області від 10.11.2025 у справі № 751/2284/20 в редакції даної постанови.
Викласти резолютивну частину ухвали Господарського суду Чернігівської області від 10.11.2025 у справі № 751/2284/20 в наступній редакції:
«Відмовити у задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 про поновлення процесуального строку на подання зустрічного позову.
Зустрічну позовну заяву відповідача - повернути без розгляду.».
4. Матеріали справи № 751/2284/20 повернути до Господарського суду Чернігівської області.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до ст. 287-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 11.02.2026 у зв`язку з довготривалим перебуванням судді Гончарова С.А. у відпустці. 

Головуючий суддя О.М. Сибіга 

Судді О.В. Тищенко

С.А. Гончаров