П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2026 року м. Київ

Справа №754/1775/24
Апеляційне провадження №22-ц/824/652/2026

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача Соколової В.В.
суддів: Верланова С.М., Поліщук Н.В.
розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду міста Києва, ухваленого під головуванням судді Цимбал І.К. 24 квітня 2024 року у м. Київ, у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, 

В С Т А Н О В И В

У лютому 2024 року ТОВ «Коллект центр» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 31486,86 грн., яка складається з основної суми заборгованості у розмірі 6127 грн., заборгованості по відсоткам у розмірі 24029, 86 грн., заборгованість по комісії у розмірі 1330 грн.
Позовні вимоги мотивовані тим, що 29 липня 2021 року між відповідачем та ТОВ «Мілоан» було укладено договір про споживчий кредит №3449856, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 7000 грн. строком на 18 днів, зі сплатою відсотків відповідно до п. 1.5.2 Договору.
13 січня 2022 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт капітал» було укладено договір факторингу №13-01/2022-79, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» відступає позивачу права вимоги до відповідача за вказаним договором про надання фінансових послуг.
В подальшому, 10 березня 2023 року ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до позичальників ТОВ «Kоллект центр» відповідно до Договору відступлення права вимоги № 10-03/2023/01, в тому числі за договором про споживчий кредит № 3449856 від 29 липня 2021 року, що уклали ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 ..
Відповідач в зазначені строки умови договору не виконав, кредитні кошти у встановлені строки не повернув, а відтак позивач був змушений звернутися з даним позовом до суду.

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 24 квітня 2024 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» заборгованість за кредитним договором в розмірі 31486, 86 грн, судовий збір в розмірі 3028 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 13000 грн., а всього стягнуто 47514, 86 грн.
Рішення суду мотивовано тим, що відповідач не виконав взятих на себе зобов`язань за кредитним договором, а тому позовні вимоги були обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Не погодився із вказаним судовим рішенням відповідач, представником подано апеляційну скаргу, в якій він вказує, що суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги не встановив точний розмір заборгованості відповідача по кредитному договору в частині нарахованих відсотків за користування кредитом.
Вказує, що позивачем не було надано суду першої інстанції належних і допустимих доказів щодо пролонгації строку кредитування відповідно до умов кредитного договору та доказів складання та доведення до відповідача оновлених графіків платежів, а в матеріалах справи такі докази відсутні.
Вказує, що за умовами договору про надання споживчого кредиту №3449856 від 29 липня 2021 року сторони встановили строк кредитування 18 днів, тобто до 16 серпня 2021 року. Доказів того, що позичальник ініціював продовження строку користування позикою та зміну дати повернення всієї суми кредиту матеріали справи не містять.
Зазначає, що сторони погодили, що кредитні кошти надавались відповідачу у розмірі 7000 грн на строк до 16 серпня 2021 року з одноразовою сплатою комісії за надання кредиту в сумі 1330 грн та відсотків за користування кредитом в сумі 2520, орієнтовна вартість кредиту складала 10850 грн.
Щодо стягнення судових витрат зазначає, що враховуючи складність справи, час, необхідний для вчинення дій і надання послуг, а також засад розумності, справедливості та співмірності, враховуючи що справа в суді першої інстанції слухалась у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, вважає, що розмір правничої допомоги значно завищений та не підлягає до задоволення в розмірі 13000 грн.
На підставі викладеного, просить скасувати рішення суду першої інстанції частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення, яким стягнути з відповідача на користь ТОВ «Коллект Центр» заборгованість за договором про споживчий кредит в загальному розмірі 9977 грн, яка складається з: тіло кредиту - 6127 грн, комісія за надання кредиту 1330 грн та проценти за користування у розмірі 2520 грн.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. Вказував, що з розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач продовжував строк кредитування на підставі п.2.3.3 а) договору шляхом сплати відповідних сум, а також, що строк кредитування автоматично продовжувався у зв`язку з наявною заборгованістю на підставі п.2.3.2 б) договору.
Крім того, з умов договору вбачається, що прострочення зобов`язання та відповідальність за таке прострочення виникають у позичальника після дати завершення періоду, на який продовжено строк кредитування. При цьому, протягом періоду, на який пролонговано договір, позичальник має правомірно не сплачувати кредитору борг та таке користування коштами не вважається простроченим.

У порядку ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Згідно з ч.13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з такого.
Судом встановлено, що 29 липня 2021 року між відповідачем та ТОВ «Міолан» було укладено договір про надання кредитних коштів №3449856, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 7000 грн. строком на 18 днів, зі сплатою відсотків відповідно до п. 1.5.2 Договору /а.с. 6-10/.
Так п. 1.5.2 договору, проценти за користування кредитом: 2520 грн., які нараховувались за ставкою 2 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом.
Відповідно до п. 1.6 договору, стандартна процентна ставка за користування кредитом становила 5 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом.
Згідно п 2.3.1.2. Позичальник може збільшити строк кредитування на 1 день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Також збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз, коли позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування Позичальником у спосіб, вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних умовах 60 днів. Користування кредитними коштами припиняється, якщо у позичальника відсутня заборгованість перед Кредитодавцем за кредитом.
Матеріали справи містять Анкету-заяву на кредит №3449856 від 29 липня 2021 року, в якій визначено суму кредиту: 7000 грн, строк кредиту: 18 днів, з 29 липня 2021 року по 16 серпня 2021 року. Сума до повернення становить 10850 грн, яка складається з комісії за надання кредиту 1330 грн, яка нараховувалась одноразово за ставкою 19% від загальної суми кредиту, та відсотків за користування у розмірі 2520 грн, які нараховувались за ставкою 2% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом, яка не містить підпису відповідача /а.с.10 (зворот), 11/.
Також відповідачем було підписано паспорт споживчого кредиту № 3449856, який містить дані відповідача, зокрема, номер телефону та електронну пошту /а.с.12/.
Згідно копії платіжного доручення від 29 липня 2021 року за підписом генерального директора Вініченка О.В. вбачається, що ТОВ «Мілоан» здійснило переказ коштів відповідачу у розмірі 7000 грн на картковий рахунок НОМЕР_1 /а.с. 13 зворот/.
Матеріали справи містять графік платежів за кредитним договором №3449856 від 29 липня 2021 року, згідно якого заборгованість по основній сумі кредиту станом на 10 березня 2023 року становила 6127 грн, заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги - 11163, 16 грн, заборгованість з комісії - 1330 грн, нараховані відсотки згідно кредитного договору - 12866, 70 грн, в загальній сумі 31486, 86 грн /а.с.17/.
Також встановлено, що 13 січня 2022 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу № 13-01/2022-79, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до позичальників, в тому числі за Договором про споживчий кредит № 3449856 від 29 липня 2021 року, що був укладений між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 /а.с. 19-21/.
За умовами п.2.1. вказаного договору Клієнт зобов`язується відступити за плату право грошової вимоги у сумі 79914297, 90 грн, а Фактор зобов`язується, здійснивши фінансування в порядку, передбаченому цим Договором, прийняти право грошової вимоги до Боржників, що належить Клієнту і стає Новим Кредитором за договорами про надання фінансових послуг, укладеними між Клієнтом і Боржниками.
Як вбачається з Реєстру боржників до договору факторингу № 13-01/2022-79 від 13 січня 2022 року ТОВ «Вердикт Капітал» набуло права грошової вимоги до відповідача /а.с. 21, 22/.
У свою чергу, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило права грошової вимоги до боржників ТОВ «Коллект Центр» відповідно до Договору відступлення права вимоги № 13-01/2022-79 від 13 січня 2022 року, в тому числі за Договором про споживчий кредит № 3449856 від 29 липня 2021 року, що уклали ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 /а.с. 25-28/.
За умовами п.2.1. вказаного Договору, первісний кредитор відступає шляхом продажу Новому кредитору належні Первісному кредитору, а Новий кредитор набуває в обсязі та на умовах, визначених цим Договором, права вимоги Первісного кредитора до боржників, надалі за текстом-Боржники, зазначених у додатках №1, 3 до Договору, включаючи права вимоги до правонаступників Боржників, спадкоємців Боржників, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов`язки Боржників або які зобов`язані виконати обов`язки Боржників за Договорами позики, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них.
Як вбачається з витягу з Реєстру боржників до договору № 10-03/2023/01 від 10 березня 2023 року про відступлення права вимоги ТОВ «Коллект Центр» набуло права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором /а.с. 29, 30/.

За правилом ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
У відповідності до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст.627 ЦК України).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
Згідно ч. 1 ст. 651 ЦК України зміна умов договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.
За ч. 3 ст. 653 ЦК України в разі зміни договору зобов'язання змінюється з моменту досягнення домовленості про зміну договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни.
У відповідності зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України. Тобто, припинення нарахування передбачених договором процентів можливо у двох випадках: закінчення строку кредитування, який визначений договором, та пред`явлення вимоги в порядку ч. 2 ст. 1050 ЦК України, що узгоджується з позицією Верховного суду викладеною у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12.

Згідно з ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється засадах змагальності. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненнями чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

З наведених обставин справи вбачається, що 29 липня 2021 року сторони уклали договір, за умовами якого відповідач отримав строком на 18 днів, до 06 серпня 2021 року включно, кредитні кошти у національній валюті у розмірі 7000 грн та зобов`язався повернути їх до зазначеного строку з відсотками. Повернення кредиту та сплату відсотків відповідач мав здійснювати щомісячними платежами, сплачуючи позивачеві проценти. Тобто, сторони погодили порядок і строки виконання зобов'язання. 
Таким чином, наявний у заяві-оферті підпис відповідача підтверджує, що останній виявив волевиявлення на отримання кредиту в розмірі 7000 грн та погодився з умовами та сумами, які підлягають сплаті останнім кожного місяця на користь кредитора.  
Факт укладення договору та отримання кредитних коштів відповідач не заперечує, в доводах апеляційної скарги вказує про неправильне нарахування відсотків за користування кредитом.
Як видно із матеріалів справи, при укладенні договору сторонами було визначено сплату процентів за користування кредитом та їх розмір.
Визначені сторонами договору умови є обов`язковим до виконання.
У матеріалах справи відсутні докази, що відповідач оскаржував положення договору щодо розміру та порядку сплати процентів за користування кредитом. 
Умовами договору передбачено також пролонгацію на стандартних умовах, яка згідно п. 2.3.1.2. полягає у збільшенні строку кредиту на один день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування з урахуванням усіх пролонгацій, загальний строк якої не може перевищувати 60 днів. При пролонгації на стандартних умовах проценти нараховуються уже за ставкою у 5 %/день від суми боргу.
Таким чином, строк дії укладеного Договору закінчився 07 жовтня 2021 року, а тому право кредитодавця нараховувати відсотки за користування кредитом, які передбачені умовами договору, сплинуло 07 жовтня 2021 року.
Водночас, ТОВ «Мілоан» було нараховано відсотки за користування кредитом, які передбачені умовами договору, до 13 січня 2022 року, тобто понад строк дії Договору, а тому вимоги про стягнення відсотків за період після 07 жовтня 2021 року є необґрунтованими.
Відповідно до розрахунку заборгованості ТОВ «Мілоан», за період з 29 липня 2021 року по 13 січня 2022 року позивачем були нараховані відсотки за користування кредитом у розмірі 11163,16 грн. Позивачем визнано, що відповідачем 07 вересня 2021 було сплачено у погашення заборгованості по процентах 481,00 грн та тіла кредиту у розмірі 291, 00 грн, 27 вересня 2021 року було сплачено 481, 00 грн по процентах та 291, 00 грн по тілу кредиту, 12 жовтня 2021 року було сплачено 481, 00 грн по процентах та 291, 00 грн по тілу кредиту. Таким чином, сума погашеної заборгованості по тілу кредиту становить 873, 00 грн та по відсотках 1443, 00 грн
Проте, із заявленої позивачем суми відсотків 11163,16 грн підлягають вирахуванню відсотки, які були нараховані після 07 жовтня 2021 року у розмірі 2034,26 грн, а також суми непогашеного тіла кредиту. Тому заборгованість по відсотках, нарахованих у межах строку дії договору складає 9128, 90 грн, з урахуванням здійснених проплат у розмірі 1443, 00 грн.
Відсотки за користування кредитом, які ще були нараховані ТОВ «Вердикт Капітал» після набуття права вимоги до відповідача в розмірі 12886 грн не підлягають стягненню, оскільки вони були нараховані після закінчення строку дії Договору.
Крім того, відповідачем було сплачено 873, 00 грн у період дії строку договору, а тому з відповідача підлягає стягненню заборгованість тіла кредиту у розмірі 6127,00 грн. та комісія у розмірі 1330, 00 грн.
ТОВ «Мілоан» також було нараховано комісію у розмірі 100,00 грн. за пролонгацію договору відповідно до пункту 2.3.1.1 Договору.
Підсумовуючи вищенаведене, з відповідача підлягає стягненню заборгованість у розмірі 16585, 90 грн, яка складається з: 6127, 00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 9128, 90 грн - заборгованість за процентами, 1330, 00 грн - заборгованість з комісії.
Таким чином, доводи апеляційної скарги щодо безпідставного нарахування відсотків поза строком дії кредитного договору знайшли своє підтвердження частково.
Аналізуючи зазначене, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга відповідача підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Згідно зі ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
В порядку визначеному ч. 1 ст. 382, ч.13 ст. 141 ЦПК України, у випадку скасування або зміни судового рішення суд апеляційної інстанції здійснює розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до п.3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
В порядку ч. 10 ст.141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.
Враховуючи, що апеляційний суд прийшов до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду першої інстанції із ухваленням нового про часткове задоволення позову, то згідно вимог ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Коллект Центр» пропорційно до задоволених вимог (позов задоволено на 52,7 %) підлягає стягненню 1596, 00 грн судового збору за подання позовної заяви.
Оскільки апеляційна скарга відповідача задоволена частково (47,3 %), то з позивача на користь відповідача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2143,80 грн за подачу апеляційної скарги.
Різниця між вказаними сумами становить 597,80 грн, яка підлягає стягненню з позивача на користь відповідача.
Судом першої інстанції при ухваленні рішення було стягнуто з відповідача витрати на правову допомогу у розмірі 13000 грн /а.с.65/. 
Оскільки позов ТОВ «Юніт Капітал» задоволено на 52,7%, то і витрати на професійну правничу допомогу підлягають стягненню пропорційно задоволених позовних вимог, а тому стягненню з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Коллект Центр» підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6851, 00 грн.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381- 384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 24 квітня 2024 року - скасувати та ухвалити нове судове рішення.
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» заборгованість у розмірі 16585, 90 грн.
Стягнути ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» витрати на правову допомогу у суді першої інстанції у розмірі 6851,00 грн. 
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 597,80 грн.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр», ЄДРПОУ 44276926, юридична адреса: м. Київ, вул. Мечникова, будинок 3, офіс 306.
Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса для листування: АДРЕСА_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач: В.В. Соколова

Судді: С.М Верланов

Н.В. Поліщук