ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

07 квітня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/21482/24	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),
суддів: Добродняк І.Ю., Суховарова А.В., 
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 жовтня 2024 року (суддя Захарчук-Борисенко Н. В.) у справі № 160/21482/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, у якому просив:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 13.06.2024 року № 045550018255;
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо незарахування до загального страхового стажу роботи позивача періодів його роботи з 27.08.1980 року по 30.12.1980 року в будівельному управлінні «Промбуд № 4» тресту «Криворожаглобуд» м. Кривий Ріг та з 02.12.1996 року по 31.12.1997 року у Товаристві з обмеженою відповідальністю виробничо- комерційної фірми «СА ВА» м. Дніпропетровськ;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати позивачу до загального страхового стажу роботи періодів його роботи з 27.08.1980 року по 30.12.1980 року в будівельному управлінні «Промбуд № 4» тресту «Криворожаглобуд» м. Кривий Ріг та з 02.12.1996 року по 31.12.1997 року в Товаристві з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційної фірми «СА ВА» м. Дніпропетровськ;
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо незарахування до загального страхового стажу позивачу періоду його роботи (служби) у військовій частині НОМЕР_1 у січні та лютому 2023 року;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати позивачу до загального страхового стажу роботи періоду його роботи (служби) у військовій частині НОМЕР_1 у січні та лютому 2023 року (повні місяці);
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо незарахування до зарплати, що врахована при призначенні/перерахунку пенсії позивачу показників його заробітної плати за січень 2023 року – 116 725,20 грн. та лютий 2023 року – 108 070,29 грн.;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати позивачу до зарплати, що врахована при призначенні/перерахунку пенсії 
позивачу його заробітну плату за січень 2023 року у розмірі – 116 725,20 грн. та за лютий 2023 року, у розмірі – 108 070,29 грн.;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зробити перерахунок пенсії позивачу з 26.02.2023 року з урахуванням висновків суду. 
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що дії пенсійного органу щодо не зарахування позивачу до страхового стажу спірних періодів, а також не зарахування позивачу до зарплати, що врахована при призначенні/перерахунку пенсії його заробітної плати, є протиправними.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 жовтня 2024 року адміністративний позов задоволено частково:
- визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо незарахування до загального страхового стажу роботи позивача періодів його роботи з 27.08.1980 року по 30.12.1980 року в будівельному управлінні «Промбуд № 4» тресту «Криворожаглобуд» м. Кривий Ріг та з 02.12.1996 року по 31.12.1997 року у Товаристві з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційної фірми «СА ВА» м. Дніпропетровськ;
- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати позивачу до загального страхового стажу роботи періодів його роботи з 27.08.1980 року по 30.12.1980 року в будівельному управлінні «Промбуд № 4» тресту «Криворожаглобуд» м. Кривий Ріг та з 02.12.1996 року по 31.12.1997 року в Товаристві з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційної фірми «СА ВА» м. Дніпропетровськ;
- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву позивача від 11.06.2024 року № ВЕБ-04001-Ф-С-24-099916 про перерахунок пенсії та вирішити питання про наявність підстав для зарахування до загального страхового стажу позивачу періоду його роботи (служби) у військовій частині НОМЕР_1 у січні та лютому 2023 року, та для зарахування до зарплати, що врахована при призначенні/перерахунку пенсії позивачу показників його заробітної плати за січень 2023 року – 116 725,20 грн. та лютий 2023 року – 108 070,29 грн., та за результатами розгляду надати обґрунтовану відповідь (рішення).
В задоволенні решти позовних вимог – відмовлено. 
Судом першої інстанції зазначено, що на працівника не може бути покладена відповідальність за ведення трудової книжки.
Суд зауважив, що підставою для призначення пенсії є наявність страхового стажу необхідного розміру, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Пенсійний орган не врахував, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.
Відтак, суд дійшов висновку, що періоди роботи позивача з 27.08.1980 по 30.12.1980 в будівельному управлінні «Промбуд № 4» тресту «Криворожаглобуд» та з 02.12.1996 по 31.12.1997 в товаристві з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційної фірми «СА ВА» підлягають зарахуванню до його загального трудового стажу роботи.
Суд зауважив, що в матеріалах справи відсутні докази належного розгляду звернення позивача від 11.06.2024 року № ВЕБ-04001-Ф-С-24-099916.
Суд дослідив, що відповідач у відзиві на позовну заяву жодним чином не надав обґрунтування з приводу не зарахування до загального страхового стажу позивача періоду його роботи (служби) у військовій частині у січні та лютому 2023 року та не зарахування до зарплати, що врахована при призначенні/перерахунку пенсії позивача показників його заробітної плати за січень 2023 року – 116 725,20 грн. та лютий 2023 року – 108 070,29 грн.
В матеріалах справи відсутні докази розгляду заяви позивача від 11.06.2024 року № ВЕБ-04001-Ф-С-24-099916, а тому суд, у відповідності до частини 2 статті 9 КАС України вважав, що з метою ефективного захисту прав та інтересів позивача, необхідно зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача від 11.06.2024 року № ВЕБ-04001-Ф-С-24-099916 про перерахунок його пенсії.
В той же час, суд зазначив, що вимоги позивача про не зарахування до загального страхового стажу позивача періоду його роботи (служби) у військовій частині у січні та лютому 2023 року та не зарахування до зарплати, що врахована при призначенні/перерахунку пенсії позивача показників його заробітної плати за січень 2023 року – 116 725,20 грн. та лютий 2023 року – 108 070,29 грн. не підлягають задоволенню з огляну на те, що це питання було заявлено позивачем до пенсійного органу у заяві від 11.06.2024 року № ВЕБ-04001-Ф-С-24-099916, яке суд зобов`язав відповідача повторно розглянути.
Таким чином, суд вказав про наявність підстав для задоволення позовних вимог частково.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, скаржник вказує, що позивачу правомірно не зараховано до страхового стажу період роботи за даними трудової книжки НОМЕР_2 з 27.09.1980 по 30.12.1980, оскільки підставою для записів за ці періоди вказано записки, що суперечить Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників. Вважає, що позивачу також правомірно не зараховано до страхового стажу період роботи з 02.12.1996 по 31.12.1997 через наявність виправлень у запису про прийняття на роботу. 
Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, як законне та обґрунтоване. 
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, правову оцінку досліджених судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.
Встановлені обставини справи свідчать про те, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію за віком призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на звернення позивача від 11.06.2024, листом № 36004-27193/Л-01/8-0400/24 від 20.06.2024 року, повідомило, що до страхового стажу не зараховано період роботи за даними трудової книжки від 26.08.1980 року серії НОМЕР_2 з 27.08.1980 року по 30.12.1980 року, оскільки підставою для внесення записів є записки про прийняття та звільнення, що є порушенням пункту 2.4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, в якому зазначено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переміщення або звільнення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження) і повинні відповідати його тексту. Також не зараховано період роботи з 02.12.1996 року по 31.12.1997 року у зв`язку з наявністю виправлень у записі про прийняття на роботу, що суперечать нормам Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників.
Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на звернення позивача від 11.06.2024 року, листом № 36679-27186/Л-01/8-0400/24, повідомило позивача про те, що розмір середньомісячної заробітної плати, яка враховується для призначення пенсії становить 16 183,91 грн., а розмір пенсійної виплати позивача складає 6113,59 грн.
Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на звернення позивача від 26.06.2024 року, листом № 41718-29392/Л-01/8-0400/24, повідомило позивача про те, що страховий стаж позивача, зарахований по 31.12.2022 року, складає 37 років 01 місяць 16 днів. Коефіцієнт страхового стажу з урахуванням величини оцінки одного року страхового стажу 1% складає 0,37083. Пенсію обчислено з урахуванням індивідуальних відомостей про застраховану особу за період з 01.07.2000 року по 31.12.2022 року. Індивідуальний коефіцієнт заробітної плати становить 1,32257.
Вважаючи дії пенсійного органу протиправними, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.
Переглядаючи рішення суду в межах доводів апеляційної скарги колегія суддів виходить із такого.
Згідно ст. 24 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Частиною 4 ст. 24 Закону №1058-IV передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Відповідно до ст.62 Закону України від 05 листопада 1991 року №1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Згідно з п.2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, до заяви про призначення пенсії за віком документи, зокрема: документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного стажу роботи). За періоди роботи після впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування (далі - персоніфікований облік) орган, що призначає пенсію, додає індивідуальні відомості про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року № 8-1) (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення (далі - індивідуальні відомості про застраховану особу). 
Постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12 серпня 1993 року затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.
Пунктом 1 Порядку №637 передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Згідно з пунктом 3 Порядку, за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Отже, основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. І лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пенсійне забезпечення, необхідне надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації.
Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 20 лютого 2018 року у справі №234/13910/17 та від 07 березня 2018 року у справі №233/2084/17.
Колегія суддів зі змісту матеріалів справи з`ясувала та скаржником не заперечується, що трудова книжка позивача НОМЕР_2 містить відомості про трудову діяльність позивача з 27.08.1980 року по 30.12.1980 року в будівельному управлінні «Промбуд № 4» тресту «Криворожаглобуд» м. Кривий Ріг та з 02.12.1996 року по 31.12.1997 року у Товаристві з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційної фірми «СА ВА» м. Дніпропетровськ, однак такі періоди трудової діяльності не зараховано до страхового стажу позивача.
Колегія суддів вважає, що недоліки у трудовій книжці позивача, про які вказує пенсійний орган, не впливають на зарахування певних періодів роботи позивача, які підтверджено відомостями трудової книжки, до його страхового стажу.
Апеляційний суд звертає увагу, що неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.
Також, апеляційний суд враховує, що Верховний Суд у постанові від 24.05.2018 у справі № 490/12392/16-а висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.
Апеляційний суд вважає, що визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.
Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що періоди роботи з 27.08.1980 року по 30.12.1980 року в будівельному управлінні «Промбуд № 4» тресту «Криворожаглобуд» м. Кривий Ріг та з 02.12.1996 року по 31.12.1997 року у Товаристві з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційної фірми «СА ВА» м. Дніпропетровськ, підлягають зарахуванню до страхового стажу позивача.
Відтак, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що наявні підстави визнати протиправними дії пенсійного органу щодо незарахування до загального страхового стажу роботи позивача періодів його роботи з 27.08.1980 року по 30.12.1980 року в будівельному управлінні «Промбуд № 4» тресту «Криворожаглобуд» м. Кривий Ріг та з 02.12.1996 року по 31.12.1997 року у Товаристві з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційної фірми «СА ВА» м. Дніпропетровськ, а також зобов`язати пенсійний орган зарахувати позивачу до загального страхового стажу роботи періоди його роботи з 27.08.1980 року по 30.12.1980 року в будівельному управлінні «Промбуд № 4» тресту «Криворожаглобуд» м. Кривий Ріг та з 02.12.1996 року по 31.12.1997 року в Товаристві з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційної фірми «СА ВА» м. Дніпропетровськ.
Також, суд першої інстанції дійшов висновку, що наявні підстави зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву позивача від 11.06.2024 року № ВЕБ-04001-Ф-С-24-099916 про перерахунок пенсії та вирішити питання про наявність підстав для зарахування до загального страхового стажу позивача періоду його роботи (служби) у військовій частині у січні та лютому 2023 року, та для зарахування до зарплати, що врахована при призначенні/перерахунку пенсії позивачу показників його заробітної плати за січень 2023 року – 116 725,20 грн. та лютий 2023 року – 108 070,29 грн., та за результатами розгляду надати обґрунтовану відповідь (рішення). Заперечень щодо цього висновку суду апеляційна скарга не містить.
Отже, суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.
Передбачені ст.317 КАС України підстави для зміни або скасування рішення суду першої інстанції відсутні. 
Керуючись ст. ст. 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 327, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області залишити без задоволення, а рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 жовтня 2024 року у справі № 160/21482/24 – без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати ухвалення, може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки, передбачені ст.ст.328, 329 КАС України.

Повний текст постанови складено 07.04.2026

Головуючий - суддя Я.В. Семененко 

суддя І.Ю. Добродняк 

суддя А.В. Суховаров