справа № 376/2595/24 головуючий у суді І інстанції Коваленко О.М.
провадження № 22-ц/824/5663/2026 суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Березовенко Р.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 лютого 2026 року м. Київ
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:
головуючого судді Березовенко Р.В., 
суддів Лапчевської О.Ф., Мостової Г.І.,
з участю секретаря Щавлінського С.Р. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою особи, яка не брала участі у справі - ОСОБА_1 поданою представницею - адвокаткою Кравченко Ілоною Юріївною на рішення Сквирського районного суду Київської області від 05 вересня 2024 року у справі за заявою ОСОБА_2 , заінтересована особа: Сквирський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про встановлення факту батьківства,
В С Т А Н О В И В:
У серпні 2024 року до суду звернулася ОСОБА_2 із заявою про встановлення факту батьківства, у якій просила:
встановити факт батьківства ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, щодо дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Владиславка Сквирського району Київської області.
записати батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України.
змінити прізвище дитини з « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_6 » та змінити по батькові дитини з « ОСОБА_7 » на « ОСОБА_7 ».
зобов`язати Сквирський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) внести відповідні зміни в актовий запис про народження №6, складений 03 лютого 2009 року виконкомом Рудянської сільської ради Сквирського району Київської області та видати нове Свідоцтво про народження з урахуванням цих змін, анулювавши раніше видане свідоцтво.
Заява обґрунтована тим, що у 2008 році, коли заявниці було 19 років і вона була студенткою II курсу, в місті Умань вона познайомилась із ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і в них почалися відносини, які тривали близько пів року, в результаті яких заявниця завагітніла, про що останньому було відомо, але він почав зловживати алкогольними напоями, проявляти агресію та фізичне насильство по відношенню до заявниці, тому вона не була згодна реєструвати шлюб.
ІНФОРМАЦІЯ_3 у них народився син, ОСОБА_4 , про що 03 лютого 2009 року Виконкомом Рудянської сільської ради Сквирського району Київської області було зроблено відповідний актовий запис №6 та видано Свідоцтво про народження Серія НОМЕР_1 .
Коли заявниця пішла оформлювати Свідоцтво про народження сина, вона повідомила про це батька дитини, адже була необхідна його присутність в органі ДРАЦС для внесення його даних в запис про батька. Але він у той день перебував у стані алкогольного сп`яніння, через що відомості про нього були внесені на підставі ст.135 СК України. При цьому дитина зареєстрована за по-батькові ОСОБА_8 », а ім`я та по-батькові батька зазначено « ОСОБА_9 », тобто ОСОБА_2 14 років тому назад вказала дійсні дані біологічного батька свого сина.
Участі в житті свого сина ОСОБА_3 не брав, інколи писав позивачці повідомлення, питав про стан її справ і їхнього сина.
З початком повномасштабного вторгнення рф на територію України такі дзвінки і повідомлення стали більш частішими. Вступивши до лав Збройних Сил України, ОСОБА_3 ініціював питання стягнення з нього аліментів, адже став отримувати стабільний офіційний дохід.
Саме тому 11 жовтня 2022 року ОСОБА_2 звернулася до Уманського районного суду Черкаської області із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_3 аліментів. Дізнавшись про це, він власноруч написав 2 заяви, в яких підтвердив, що є батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Крім того, він надіслав скрін-шот свого єДокументу із застосунку Дія, адже його паспорт було знищено під час виконання бойового завдання.
Подати спільну заяву до органу ДРАЦС про визнання батьківства заявниця та ОСОБА_3 не встигли, адже він постійно перебував в зоні проведення бойових дій, а заявниця разом із сином евакуйовані до Республіки Польща на час російсько-української війни.
09 листопада 2022 року у справі №705/4098/22 судом видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_3 аліментів на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підставі якого було відкрито виконавче провадження та здійснювалось щомісячне стягнення аліментів на користь заявниці.
19 січня 2024 року від державного виконавця, який стягує з ОСОБА_3 аліменти, стало відомо, що він зник безвісті 26 грудня 2023 року під час виконання бойового завдання.
За інформацією, наданою заявниці військовою частиною, у дитини ОСОБА_3 у зв`язку з його зникнення виникло право на отримання його грошового забезпечення, що передбачено Порядком виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх, затвердженим Постановою КМУ від 30 листопада 2016 р. №884. Але для цього необхідно надати Свідоцтво про народження дитини, в якому батьком буде зазначено ОСОБА_3 .
Встановлення факту батьківства має для заявника юридичне значення, оскільки надає право на оформлення неповнолітній дитині соціальних виплат.
Рішенням Сквирського районного суду Київської області від 05 вересня 2024 року заяву задоволено. Установлено факт батьківства ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, щодо дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Владиславка Сквирського району Київської області. Записано батьком ОСОБА_4 ,, ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України. Змінено прізвище дитини з « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_6 » та змінено по батькові дитини з « ОСОБА_7 » на « ОСОБА_7 ». Зобов`язано Сквирський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) внести відповідні зміни в актовий запис про народження №6, складений 03 лютого 2009 року виконкомом Рудянської сільської ради Сквирського району Київської області та видати нове Свідоцтво про народження з урахуванням цих змін, анулювавши раніше видане свідоцтво.
Не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції, представниця особи, яка не брала участі у розгляді справи - ОСОБА_1 - адвокатка Кравченко Ілона Юріївна 12 грудня 2025 року через систему Електронний суд подала до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, у якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати рішення Сквирського районного суду Київської області від 05 вересня 2024 року та ухвалити нове судове рішення, яким заяву ОСОБА_2 залишити без розгляду.
Зазначає, що оскаржуване рішення про встановлення факту батьківства заявник ОСОБА_2 використала для звернення до суду із заявою про оголошення ОСОБА_3 померлим, при цьому в жодній із справ не було залучено до участі в справі батьків чи рідну сестру ОСОБА_3 - ОСОБА_10 .
Вважає, що факт батьківства, про встановлення якого просить ОСОБА_2 , не підлягає встановленню у порядку окремого провадження, оскільки доказів того, що ОСОБА_3 помер матеріали справи не містять, натомість з матеріалів справи вбачається, що існує спір про право, який підлягає розгляду у порядку позовного провадження.
Апелянтка є матір`ю ОСОБА_3 та не була залучена до участі у справі, як заінтересована особа, хоча ухвалене у справі судове рішення стосується її прав та законних інтересів, оскільки таке впливає на її права та інтереси.
ОСОБА_1 не погоджується із заявою ОСОБА_2 про встановлення батьківства ОСОБА_3 щодо неповнлітнього ОСОБА_11 без проведення судово-генетичної експертизи, тобто між матір`ю ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , яка вказує, що є матір`ю дитини - ОСОБА_11 , а також між самим ОСОБА_3 , який зник безвісті, та ОСОБА_2 існує спір щодо встановлення факту батьківства ОСОБА_3 .
В той же час, апелянтка не заперечує щодо проведення судово-генетичної експертизи з неповнолітнім ОСОБА_11 щодо встановлення батьківства дитини, оскільки висновком експерта буде встановлено чи є ОСОБА_1 рідною бабусею ОСОБА_11 .
З огляду на те, що оскаржуване рішення суду стосується прав та інтересів матері ОСОБА_3 - ОСОБА_1 , яка заперечує щодо встановлення факту батьківства ОСОБА_3 по відношенню до ОСОБА_11 без проведення експертизи, та на момент ухвалення судом першої інстанції рішення суду про встановлення факту батьківства ОСОБА_3 вважався зниклим безвісті вважає, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про доведеність батьківства ОСОБА_3 щодо ОСОБА_11 .
Ухвалою Київського апеляційного суду від 06 січня 2026 року поновлено особі, яка не брала участі у справі ОСОБА_1 строк на апеляційне скарження та відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою особи, яка не брала участі у справі ОСОБА_1 поданою представницею - адвокаткою Кравченко Ілоною Юріївною на рішення Сквирського районного суду Київської області від 05 вересня 2024 року у справі за заявою ОСОБА_2 , заінтересована особа: Сквирський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про встановлення факту батьківства, надано учасникам справи строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу.
26 січня 2026 року від представниці ОСОБА_2 - адвокатки Ганчевої М.А. надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому представник заперечив проти доводів апелянтки вважаючи рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим. Вказала, що апелянтка була залучена як заінтересована особа до розгляду справи №376/376/24 про встановлення факту родинних відносин, у якій зокрема, вирішувалося питання про встановлення факту батьківства ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 по відношенню до сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який народився у с. Владиславка Білоцерківського району Київської області. Вказане рішення ОСОБА_12 не оскаржувала. Із заявою у цій справі ОСОБА_2 звернулася задля реалізації можливості внесення в актовий запис про народження сина змін в частині відомостей про батька дитини та отримання свідоцтва про народження, адже у справі №376/376/24 Сквирський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) не залучався.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 30 січня 2026 року призначено справу до розгляду з повідомленням учасників справи.
У судовому засіданні представниця апелянтки ОСОБА_1 - адвокатка Кравченко Ілона Юріївна доводи апеляційної скарги підтримала та просила її задовольнити.
У судовому засіданні представниця ОСОБА_2 - адвокатка Ганчева Марія Андріївна заперечила проти задоволення апеляційної скарги з підстав, наведених у відзиві.
Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, належним чином повідомлені про місце, час і дату розгляду справи в апеляційній інстанції, заяв та клопотань від них не надходило, однак їх неявка згідно вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.
Заслухавши думку учасників справи, які прибули у судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що виконкомом Рудянської сільської ради Сквирського району Київської області Україна було зроблено відповідний актовий запис №6 від 03 лютого 2009 року та видано свідоцтво про народження НОМЕР_1 .
Згідно з відомостями, які містяться у Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 СК України №00016978693 від 11 серпня 2016 року, відомості про батька записані за вказівкою матері відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України, а саме: ОСОБА_13 
ОСОБА_2 звернулася до Уманського районного суду Черкаської області із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_3 аліментів та 09 листопада 2022 року видано Судовий наказ у справі №705/4098/22 про стягнення з ОСОБА_3 аліментів на утримання сина ОСОБА_4 ,, ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підставі якого було відкрито виконавче провадження та здійснювалося щомісячне стягнення аліментів на користь заявниці, що підтверджується копією постанови про відкриття виконавчого провадження ВП НОМЕР_5 від 23 січня 2023 року.
ОСОБА_3 власноруч написав заяву, в яких підтвердив, що є батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією такої заяви від 19 жовтня 2022 року.
Крім того, він надіслав скрін-шот свого єДокументу із застосунку Дія, адже його паспорт було знищено під час виконання бойового завдання.
Подати спільну заяву до органу ДРАЦС про визнання батьківства заявниця та ОСОБА_3 не встигли, оскільки він постійно перебував в зоні проведення бойових дій, а заявниця разом із сином евакуйовані до Республіки Польща на час російсько-української війни.
Згідно повідомлення про зниклого безвісті від 30 січня 2023 року №4/1301, виданого начальником ІНФОРМАЦІЯ_4 полковником ОСОБА_14 вбачається, що старший стрілець 3 механізованого відділення 1 механізовано взводу 2 механізованої роти НОМЕР_2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_3 старший солдат ОСОБА_3 , 1988 року народження, у бою за нашу Батьківщину, зник безвісті 26 грудня 2023 року, під час виконання бойового завдання, у районі н.п. Синьківка Купянського району Харківської області.
У дитини ОСОБА_3 у зв`язку з його зникненням виникло право на отримання його грошового забезпечення, що передбачено Порядком виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх, затвердженим Постановою КМУ від 30 листопада 2016 року №884.
Задовольняючи заяву, суд першої інстанції вважав встановленими в судовому засіданні обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.
Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, зважаючи на наступне.
Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Окреме провадження як вид цивільного судочинства характеризується певною специфікою процесуальної форми, що зумовлена такими особливостями:
1) відсутність спору про право, яка водночас не виключає спору про факт, що полягає в неочевидності його існування;
2) особливий об`єкт судового захисту, яким є охоронюваний законом (законний) інтерес як потреба та прагнення до користування конкретним матеріальним та (або) нематеріальним благом, що може як опосередковуватися, так і не опосередковуватися певним суб`єктивним правом. Захист охоронюваного законом (законного) інтересу у справах здійснюється шляхом підтвердження судом наявності чи відсутності певного юридичної факту як підстави виникнення, зміни чи припинення неоспорюваних суб`єктивних прав;
3) спеціальна мета - підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав, або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Перелік юридичних фактів, які встановлюються в порядку окремого провадження, передбачений ч. 1 ст. 315 ЦПК України. Пунктом 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.
Законодавцем визначено, що у порядку окремого провадження суд може вирішити спір про факт, про стан, але не спір про право цивільне, так як метою такого судового розгляду є лише встановлення наявності або відсутності самого факту, і факт, що встановлюється судом у порядку окремого провадження, повинен мати юридичне значення, і мати безспірний характер, оскільки якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд повинен залишити заяву без розгляду і роз`яснити заявнику право подачі позову на загальних підставах.
Поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.
Верховний Суд у постанові від 15 квітня 2020 року у справі № 302/991/19 вказав, що визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне. Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також не доведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.
Проаналізувавши наведені норми та вивчивши матеріали справи, апеляційним судом встановлено, що висновок суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення заяви ОСОБА_2 про встановлення факту батьківства не відповідає вимогам цивільно-процесуального законодавства.
Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Ця стаття визначає коло осіб, які наділені процесуальним правом на апеляційне оскарження судового рішення і які поділяються на дві групи - учасники справи, а також особи, які участі у справі не брали, але судове рішення стосується їх прав, інтересів та (або) обов`язків.
На відміну від оскарження судового рішення учасниками справи, особа, яка не брала участі у справі, має довести наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування наявності таких критеріїв: вирішення судом питання про її право, інтерес, обов`язок, і такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним. Разом із тим, судове рішення, оскаржуване особою, яка не брала участі у справі, повинно безпосередньо стосуватися прав, інтересів та обов`язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та ухвалення рішення судом першої інстанції є заявник, або в рішенні міститься судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах, або рішення впливає на права та обов`язки такої особи.
Схожий правовий висновок висловлений Верховним Судом у постановах від 17 лютого 2020 року у справі №668/17285/13-ц, від 23 серпня 2023 року у справі №707/3085/21.
Апеляційний суд зазначає, що всебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.
Справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб.
До заінтересованих осіб належать особи, які беруть участь у справі та мають у ній юридичну заінтересованість. Коло заінтересованих осіб визначається взаємовідносинами із заявником у зв`язку з обставинами, які підлягають встановленню і які можуть вплинути на їх права та обов`язки. Участь у справі цих осіб обумовлюється тим, що із установленням окремих обставин заявник може реалізувати свої права у правовідносинах, у яких беруть участь і заінтересовані особи. Для цих осіб характерним є те, що їхні суб`єктивні права та обов`язки мають юридичний зв`язок із суб`єктивними правами і обов`язками заявників.
Права заінтересованих осіб знаходяться у юридичному зв`язку із суб`єктивними правами заявників і зумовлюються встановленням юридичного факту. Інтереси заінтересованих осіб можуть суперечити інтересам заявника. Отже, притягнення (вступ) цих заінтересованих осіб має важливе практичне значення, оскільки вони мають можливість у процесі розгляду справи про встановлення юридичного факту заявити про порушення чи оспорювання їхніх суб`єктивних прав (постанова Верховного Суду у справі №638/4/19 від 07 квітня 2020 року).
Заінтересовані особи беруть участь у справах окремого провадження з метою захисту своїх інтересів або інтересів держави.
Для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справ про встановлення фактів, які мають юридичне значення, у кожній справі після її порушення суд, залежно від мети встановлення юридичного факту, зобов`язаний з`ясувати, які фізичні особи чи органи державної влади можуть бути заінтересовані у вирішенні даної справи.
Залучення до участі у справі окремого провадження всіх заінтересованих осіб має важливе значення, оскільки допомагає суду уникнути ухвалення незаконного рішення та виключити можливість появи в майбутньому конкуруючого рішення з іншою заінтересованою особою, а також має на меті повно і всебічно дослідити всі обставини справи.
Вирішуючи питання про те, яка саме заінтересована особа повинна бути притягнута до участі у справі окремого провадження, крім вищезазначеного, слід також враховувати і взаємовідносини із заявником у зв`язку з обставинами, які підлягають встановленню і які можуть вплинути на їх інтереси та (або) обов`язки.
Відповідно до свідоцтва про народження (повторне) серії НОМЕР_4 , виданого Уманським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, батьками ОСОБА_3 є ОСОБА_15 та апелянка ОСОБА_1 .
Згідно із положеннями статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою (частини перша, друга статті 1220 ЦК України).
Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (частини перша, друга статті 1223 ЦК України).
Згідно зі статтею 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадщину почергово.
У відповідності до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця (у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті), той з подружжя, який його пережив, та батьки.
За таких обставин, встановлення факту батьківства ОСОБА_3 , зумовлює виникнення правовідносин, а саме з питанням спадкування, а також подальшої реалізації нею права на отримання встановлених законодавством виплат.
Постановою КМУ від 30 листопада 2016 року №884 затверджено Порядок виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх. Пунктом 7 Порядку № 884 встановлений перелік осіб (членів сімей військовослужбовця), які мають право на виплату грошового забезпечення, до яких належать, зокрема, дружина, а в разі її відсутності - повнолітні діти, особи, які перебувають на утриманні військовослужбовця, або батьки рівними частками, якщо військовослужбовець не перебуває у шлюбі і не має дітей.
Відповідно до п. 6 Порядку №884 виплата грошового забезпечення здійснюється щомісяця на підставі наказів командирів (начальників, керівників) військових частин (установ, організацій) членам сімей військовослужбовців, безвісно відсутніх, - до дня набрання законної сили рішенням суду про визнання їх безвісно відсутніми або оголошення померлими.
Законодавство також передбачає виплату одноразової допомоги в разі загибелі військовослужбовця під час воєнного стану в розмірі 15 млн грн на підставі п. 2 постанови КМУ «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28 лютого 2022 року № 168. Цю допомогу надають особам, які мають право на виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі військовослужбовців, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у ст. 16-1 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
В апеляційній скарзі ОСОБА_16 посилалась, що визнання її сина батьком ОСОБА_4 в подальшому може вплинути на обсяг її прав і обов`язків, тому при розгляді заяви про встановлення факту батьківства вона мала бути залучена до участі в справі, в якості заінтересованої особи.
Колегія суддів погоджується з такими доводами апелянтки, адже визнання її сина ОСОБА_3 батьком неповнолітнього ОСОБА_4 вплине на обсяг прав і обов`язків ОСОБА_16 щодо вступу в спадщину та отримання грошових коштів від держави у зв`язку із можливою загибеллю ОСОБА_3 .
Більш того, згідно доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 не визнає факту батьківства її сина стосовно ОСОБА_4 та бажає щоб встановлення батьківства доводилося саме під час розгляду справи в порядку позовного провадження, на підставі наданих сторонами доказів, зокрема, з проведенням генетичного дослідження та з дотриманням принципу змагальності.
За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 наявний спір про право, який є окремим предметом доказування та має здійснюватися шляхом подання до суду відповідного позову.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
За правилами п. 2 ч. 2 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.
За результатами апеляційного розгляду справи, колегія суддів встановила, що суд першої інстанції, розглядаючи заяву ОСОБА_2 не залучив до участі у розгляді справи належне та повне коло заінтересованих осіб, у зв`язку з чим не встановив наявність спору про право між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 .
Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що рішення суду першої інстанцій не відповідає фактичним обставинам справи, ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права і не може бути залишене без змін, а підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про залишення заяви ОСОБА_2 про встановлення факту батьківства без розгляду, роз`яснивши заявниці, що на підставі ч. 6 ст. 294 ЦПК України вона має право подати позов на загальних підставах
Керуючись ст. ст. 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу особи, яка не брала участі у справі - ОСОБА_1 подану представницею - адвокаткою Кравченко Ілоною Юріївною - задовольнити.
Рішення Сквирського районного суду Київської області від 05 вересня 2024 року - скасувати та ухвалити нове судове рішення.
Заяву ОСОБА_2 , заінтересована особа: Сквирський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про встановлення факту батьківства - залишити без розгляду.
Роз`яснити ОСОБА_2 право на звернення з позовом на загальних підставах.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.
Повний текст постанови складено 27 лютого 2026 року.

Головуючий: Р.В. Березовенко

Судді: О.Ф. Лапчевська

Г.І. Мостова