РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

20 лютого 2026 року	Справа №160/25287/25 	

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Конєвої С.О. 

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування рішення, оформленого протоколом №47 від 24.06.2025р., зобов`язання вчинити певні дії, -
ВСТАНОВИВ:
03.09.2025р. через систему «Електронний суд» ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 та просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення комісії для розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочок від призову на військову службу під час мобілізації при ІНФОРМАЦІЯ_2 про відмову в оформленні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації позивачеві, оформлене протоколом №47 від 24.06.2025р.;
- зобов`язати комісію для розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочок від призову на військову службу під час мобілізації при ІНФОРМАЦІЯ_2 оформити позивачеві відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації.
Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що він є здобувачем вищої освіти ступеня бакалавр денної форми навчання у Вищій Школі Внутрішньої Безпеки у м. Лодзь (Республіці Польща). Позивач зазначив, що наразі він здобуває перший ступінь вищої освіти (бакалаврський), який є вищий за рівень освіти, здобутий ним раніше (диплом молодшого спеціаліста) у послідовності, визначеній частиною другою статті 10 Закону України «Про освіту», що, дає йому право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 1 частини третьої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». 16.06.2025р. позивач звернувся до відповідача із заявою про надання йому відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період відповідно до п.1 ч.3 ст.23 згаданого Закону та за результатами її розгляду комісія РТЦК та СП прийняла рішення про відмову в наданні йому відстрочки, оскільки відсутня довідка про здобувача освіти, сформована в Єдиній державній електронній базі з питань освіти (далі – ЄДЕБО). Позивач не погоджується з таким рішенням відповідача, вважає його протиправним та просить скасувати, оскільки, на його переконання, ним були подані всі необхідні документи, які підтверджують факт його навчання на денній формі навчання за освітнім кваліфікаційним рівнем, який є вищим за раніше здобутий, а не надання довідки ЄДЕБО зумовлено лише тими обставинами, що іноземні навчальні заклади не мають доступу до ЄДЕБО, відповідно, не можуть сформувати таку довідку за формою, визначеною у додатку 9 Порядку №560, вважає, що зазначене не може бути перешкодою для надання йому відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, оскільки Закон №3543-ХІІ таких застережень не містить. Тому, на думку позивача, ефективним способам захисту порушеного його права має були саме зобов`язання відповідача оформити йому відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації у відповідності до ст.13 Конвенції.
Ухвалою суду від 10.09.2025р. було відкрито провадження у даній адміністративній справі, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами у відповідності до вимог ч.5 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України та зобов`язано, зокрема, відповідача надати відзив на позов та докази в обґрунтування відзиву з дотриманням вимог ст.ст. 162, 261 Кодексу адміністративного судочинства України входячи з вимог ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України.
Зазначена ухвала суду разом з адміністративним позовом та доданими до нього документами була направлена та отримана відповідачем у його електронному кабінеті– 04.09.2025р. (отримано позов), 11.09.2025р. (отримано ухвалу суду), що підтверджується довідками про доставку електронного листа, наявними у справі.
На виконання вищенаведених вимог ухвали суду, 15.09.2025р. через систему «Електронний суд» від відповідача надійшов письмовий відзив на позов, у якому останній просив у задоволенні позовних вимог позивача відмовити у повному обсязі посилаючись на те, що позивач перебуває на військовому обліку як військовозобов`язаний. 19.06.2025р. від позивача надійшла заява (вх. №15135), в якій останній повідомив позивача, що він є особою, яка має право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на підставі п.1 ч.3 ст.23 Закону №3543-ХІІ. У відповідності до вимог п.60 Порядку №560 комісією при ІНФОРМАЦІЯ_3 на засіданні зазначена заява позивача була розглянута та 24.06.2025р. прийняте відповідне рішення, оформлене протоколом №47 за яким було відмовлено позивачеві у наданні відстрочки через відсутність довідки ЄДЕБО. Відповідач зазначив, що оскільки заява про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі п.1 ч.3 ст.23 Закону №3543-ХІІ подана позивачем без усіх необхідних документів, а саме: без відповідної довідки ЄДЕБО зі змісту якої встановлюється відсутність порушення послідовності здобуття освіти відповідно до ч.2 ст.10 Закону України «Про освіту», тому вважає, що відмова в наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації є правомірною та обґрунтованою, у зв`язку із чим у задоволенні позовних вимог позивача слід відмовити. 
Згідно ч.5 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
У відповідності до вимог ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Ухвалою суду від 20.02.2026р. через велику завантаженість суду адміністративними справами військовослужбовців, перебування судді Конєвої С.О. у щорічних чергових відпустках, що об`єктивно унеможливлювало здійснення адміністративного судочинства у даний період, розгляд даної справи було продовжено відповідно до ст.121 Кодексу адміністративного судочинства України до 20.02.2026р.
Враховуючи викладене, рішення у даній справі приймається судом 20.02.2026р., тобто, у межах строку, визначеного ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України.
Із наявних в матеріалах справи документів судом встановлені наступні обставини у даній справі.
Громадянин України ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_3 як військовозобов`язаний, про що свідчать відомості, які містяться у копії паспорту позивача № НОМЕР_1 від 18.02.2022р., у копії Витягу з реєстру територіальної громади за №2023/002715587 від 03.04.2023р. та у копією військово-облікового документу позивача (далі – ВОД), сформованого у мобільному застосунку «Резерв+» від 09.06.2025р, дійсного до 09.06.2026р.
Згідно відомостей, які містяться в матеріалах справи, ОСОБА_2 є студентом денної форми навчання, ступінь І за напрямом – Внутрішня безпека, Вищої школи внутрішньої безпеки (м. Лодзь, Польща). Строк навчання: з 01.10.2024 року по 30.09.2027 року. Рівень вищої освіти бакалавр, що підтверджується копіями довідок з Вищої школи внутрішньої безпеки в Лодзі від 01.10.2024р., від 22.04.2025р. про статус студента, про зарахування іноземця на навчання денної форми від 01.10.2024р., рішення про зарахування на навчання від 01.10.2024р., копією Умов про надання освітніх послуг ВНЗ «ВШВБ» та копіями квитанціями про сплату за навчання.
Згідно копії накладної АТ «Укрпошта» №5140030250251 від 18.06.2025р. та опису поштового вкладення до зазначеного відправлення встановлено, що позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_3 із заявою від 16.06.2025р. про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, як особа, яка є здобувачем вищої освіти, рівень якої є вищим за раніше здобутий рівень освіти, денної форми навчання, на підставі пункту 1 частини 3 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», про що свідчить зміст копії наведеної заяви, згаданої накладної та опису поштового вкладення.
При цьому, зі змісту Опису поштового вкладення видно, що до згаданої вище заяви позивачем були долучені наступні копії документів, а саме: копія паспорту громадянина України, витяг про реєстрацію на РНОКПП; копія витягу з «Резерв+»; копія закордонного паспорту; копія свідоцтва про базову середню освіту; копія атестату про повну середню освіту; копія диплому молодшого спеціаліста; копія умов про надання освітніх послуг ВНЗ «ВШВБ»; копія довідки про статус студента; копія довідки про зарахування іноземця на навчання; копія довідки про статус студента; копія рішення про зарахування на навчання; копія картки студента (посвідчення студента); копія платіжних реквізитів та фіскальних чеків щодо оплати освітніх послуг.
24.06.2025 року за результатами розгляду вищенаведеної заяви позивача про надання відстрочки, Комісією з розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочок від призову на військову службу під час мобілізації при ІНФОРМАЦІЯ_3 було прийняте рішення, оформлене протоколом №47, на підставі п.1 ч.3 ст.23 згаданого Закону, де у пункті 37 цього протоколу зазначено, що позивачеві було відмовлено у наданні відстрочки у зв`язку із тим, що відсутня довідка ЄДЕБО, що підтверджується копією відповідного протоколу, наявного у справі.
Вважаючи вищенаведене рішення відповідача, оформлене протоколом №47 від 24.06.2025р. про відмову позивачеві у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі п.1 ч.3 ст.23 Закону №3543-ХІІ протиправним, позивач звернувся з даним позовом до суду про його скасування.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд приходить до висновку про наявність обґрунтованих правових підстав для задоволення позовних вимог позивача частково, виходячи з наступного.
Статтею 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року № 2232-XII (далі - Закон №2232-ХІІ), частиною першою статті 1 якого передбачено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Частиною третьою статті 1 Закону №2232-ХІІ передбачено, що військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.
За приписами частини сьомої статті 1 Закону № 2232-ХІІ виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя (далі - територіальні центри комплектування та соціальної підтримки).
З 24 лютого 2022 року відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено режим воєнного стану, який діє й на час розгляду цієї справи.
Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні встановлює Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21 жовтня 1993 року № 3543-XII (далі - Закон № 3543-ХІІ, застосовується судом у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), який також визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів.
За положеннями пункту 1 частини третьої статті 23 Закону № 3543-ХІІ призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період не підлягають також здобувачі професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, які навчаються за денною або дуальною формою здобуття освіти і здобувають рівень освіти, що є вищим за раніше здобутий рівень освіти у послідовності, визначеній частиною другою статті 10 Закону України "Про освіту", а також докторанти та особи, зараховані на навчання до інтернатури.
Відтак, підставою для надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації у контексті пункту 1 частини третьої статті 23 Закону № 3543-ХІІ є здобування особою, зокрема, вищої освіти, за умови навчання за денною або дуальною формою здобуття освіти та здобування рівня освіти, що є вищим за раніше здобутий рівень освіти у послідовності, визначеній частиною другою статті 10 Закону України "Про освіту".
Постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 560 затверджено Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період (далі - Порядок № 560).
Додатком 5 до Порядку №560 є перелік документів, що подаються військовозобов`язаним для отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації відповідно до підстав, зазначених у статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
Наведеним переліком передбачено, що документами, що підтверджують право на відстрочку для здобувачів професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, які навчаються за денною або дуальною формою здобуття освіти і здобувають рівень освіти, що є вищим за раніше здобутий рівень освіти, у послідовності, визначеній частиною другою статті 10 Закону України «Про освіту», а також докторантів та осіб, зарахованих на навчання до інтернатури, є довідка про здобувача освіти, сформована в Єдиній державній електронній базі з питань освіти, або довідка закладу освіти про зарахування на навчання до інтернатури та довідка закладу охорони здоров`я про місце роботи на посаді лікаря-інтерна.
Форма довідки про здобувача освіти за даними Єдиної державної електронної бази з питань освіти є додатком 9 до Порядку № 560.
Отже, право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації мають здобувачі професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, які навчаються за денною або дуальною формою здобуття освіти і здобувають рівень освіти, що є вищим за раніше здобутий рівень освіти у послідовності, визначеній частиною другою статті 10 Закону України «Про освіту», а також докторанти та особи, зараховані на навчання до інтернатури.
В своєю чергу, документом, що підтверджує право на відстрочку для здобувачів професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, які навчаються за денною або дуальною формою здобуття освіти і здобувають рівень освіти, що є вищим за раніше здобутий рівень освіти, у послідовності, визначеній частиною другою статті 10 Закону України «Про освіту», а також докторантів та осіб, зарахованих на навчання до інтернатури, є довідка про здобувача освіти, сформована в Єдиній державній електронній базі з питань освіти (далі - ЄДЕБО).
Як встановлено судом вище, позивач навчається на денній формі навчання у Вищій школі внутрішньої безпеки в м. Лодзь (Республіка Польща).
На підтвердження цієї обставини позивачем надано РТЦК та СП копію довідки про зарахування іноземця на навчання з перекладом; копію довідки про статус студента з перекладом; копію рішення про зарахування на навчання з перекладом; копію умови про надання освітніх послуг, які підтверджують навчання на денній формі у Вищій школі внутрішньої безпеки в м. Лодзь (Республіка Польща) та має статус студента: ступінь 1, за напрямом «Внутрішня безпека», прийнятий на навчання (бакалаврату) який вищий за рівень освіти, здобутий позивачем раніше (диплом молодшого спеціаліста); навчання відбувається за денною формою навчання, починаючи з 01.10.2024 року по 30.09.2027 року.
Відповідно до статті 8 Закону України «Про вищу освіту» від 01 липня 2014 року №1556-VII (далі - Закон № 1556-VII) засади функціонування Єдиної державної електронної бази з питань освіти визначаються законодавством.
Інформація про здобувачів освіти та працівників закладів вищої освіти, що міститься у Єдиній державній електронній базі з питань освіти, надається безоплатно центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики, для використання у статистичних цілях.
Статтею 74 Закону України «Про освіту» від 05 вересня 2017 року № 2145-VIII (далі - Закон № 2145-VIII) встановлено, що у системі освіти функціонує інтегрована інформаційна система - Єдина державна електронна база з питань освіти (далі - Електронна база).
Електронна база містить такі складові: Реєстр суб`єктів освітньої діяльності, Реєстр здобувачів освіти, Реєстр документів про освіту, Реєстр сертифікатів зовнішнього незалежного оцінювання, Реєстр студентських (учнівських) квитків, Реєстр педагогічних, науково-педагогічних працівників, Реєстр сертифікатів педагогічних працівників (далі - публічні електронні реєстри у сфері освіти).
Положення про Єдину державну електронну базу з питань освіти та порядок її ведення затверджуються Кабінетом Міністрів України.
Держателем Електронної бази та публічних електронних реєстрів у сфері освіти (далі - держатель Електронної бази) є центральний орган виконавчої влади у сфері освіти і науки, що здійснює організаційні заходи, пов`язані із забезпеченням функціонування Електронної бази та її складових.
Власником Електронної бази є держава в особі центрального органу виконавчої влади у сфері освіти і науки.
Адміністратором Електронної бази та публічних електронних реєстрів у сфері освіти (далі - адміністратор Електронної бази) є визначена Кабінетом Міністрів України юридична особа, що належить до сфери управління центрального органу виконавчої влади у сфері освіти і науки.
Адміністратор Електронної бази: здійснює заходи із створення та супроводження програмного забезпечення Електронної бази; відповідає за технічне і технологічне забезпечення Електронної бази, збереження та захист інформації (даних), що містяться в Електронній базі; забезпечує надання та анулювання доступу до Електронної бази; проводить навчання для роботи з Електронною базою; здійснює інші заходи, передбачені законом.
Створення, ведення та адміністрування Електронної бази та публічних електронних реєстрів у сфері освіти здійснюються відповідно до цього Закону та законів України «Про захист інформації в інформаційно-комунікаційних системах», «Про захист персональних даних», «Про авторське право і суміжні права» та «Про публічні електронні реєстри».
Суб`єктами ведення Електронної бази є, зокрема, держатель та адміністратор Електронної бази.
Адміністратором Електронної бази та публічних електронних реєстрів у сфері освіти (далі - адміністратор Електронної бази) є визначена Кабінетом Міністрів України юридична особа, що належить до сфери управління центрального органу виконавчої влади у сфері освіти і науки. Адміністратор Електронної бази: здійснює заходи із створення та супроводження програмного забезпечення Електронної бази; відповідає за технічне і технологічне забезпечення Електронної бази, збереження та захист інформації (даних), що містяться в Електронній базі; забезпечує надання та анулювання доступу до Електронної бази; проводить навчання для роботи з Електронною базою; здійснює інші заходи, передбачені законом.
Відповідно до пункту 1 розділу І Положення про Єдину державну електронну базу з питань освіти, затвердженого наказом Міністерства освіти і науки України від 08 червня 2018 року № 620 (далі - Положення № 620), це Положення розроблено відповідно до статті 74 Закону України «Про освіту» (далі - Закон) з метою визначення порядку функціонування Єдиної державної електронної бази з питань освіти (далі - ЄДЕБО) в галузі освіти як автоматизованої системи збирання, оброблення, зберігання та захисту інформації щодо здобувачів освіти, суб`єктів освітньої діяльності, що формується (створюється) та використовується для забезпечення потреб фізичних та юридичних осіб.
Пунктом 5 розділу І Положення № 620 передбачено, що власником ЄДЕБО та виключних майнових прав на її програмне забезпечення є держава. Розпорядником ЄДЕБО є Міністерство освіти і науки України, технічним адміністратором - державне підприємство «Інфоресурс», що належить до сфери управління розпорядника ЄДЕБО.
Основні функції уповноважених суб`єктів у ЄДЕБО визначені розділом ІV Положення № 620.
За положеннями пункту 8 розділу ІV «Основні функції уповноважених суб`єктів у ЄДЕБО» Положення № 620 суб`єкти освітньої діяльності та їх територіально відокремлені структурні підрозділи (відокремлені підрозділи), що надають освітні послуги у сфері дошкільної, загальної середньої, позашкільної освіти, засновники яких не мають органів управління освітою (суб`єкти освітньої діяльності приватної форми власності), а також професійної (професійно-технічної), фахової передвищої, вищої освіти, освіти дорослих, в тому числі післядипломної освіти, зокрема вносять до ЄДЕБО та підтримують в повному, актуальному та достовірному стані інформацію за переліком, визначеним у пунктах 6-9 розділу III цього Положення (крім інформації про сертифікати зовнішнього незалежного оцінювання, результати зовнішнього незалежного оцінювання, участь у вступних кампаніях до закладів освіти (коли, до яких закладів освіти, на які професії, спеціальності, спеціалізації, рівні, форми навчання особа подавала заяви в електронній формі) та інформації, зазначеної в підпункті 6 пункту 6) для таких суб`єктів освітньої діяльності (підпункт 1).
Зважаючи на наведені вище приписи Положення № 620 (Положення про ЄДЕБО), уповноваженими суб`єктами у ЄДЕБО є, зокрема, суб`єкти освітньої діяльності, до яких не відносяться іноземні освітні установи.
Отже, із наведеного аналізу чинних приписів законодавства слідує, що іноземні навчальні заклади фактично не мають доступу до Єдиної державної електронної бази з питань освіти України, відповідно, не можуть сформувати таку довідку, оскільки не мають доступу до Єдиної державної електронної бази з питань освіти України та не можуть сформувати довідку про здобувача освіти в Єдиній державній електронній базі з питань освіти за формою, визначеною у додатку 9 Порядку №560.
Відповідно до частини 1 статті 23 Конституції України визначено, що кожна людина має право на вільний розвиток своєї особистості, якщо при цьому не порушуються права і свободи інших людей, та має обов`язки перед суспільством, в якому забезпечується вільний і всебічний розвиток її особистості.
Згідно з частинами 1, 2 статті 24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.
Відповідно до частини 1 статті 53 Конституції України кожен має право на освіту.
Як встановлено судом вище, позивач у справі – ОСОБА_1 є студентом денної форми навчання Вищої школи внутрішньої безпеки (м. Лодзь, Польща). Строк навчання: з 01.10.2024 року по 30.09.2027 року. Рівень вищої освіти бакалаврат, що підтверджується копіями довідок з Вищої школи внутрішньої безпеки в Лодзі від 01.10.2024р., від 22.04.2025р. про статус студента, про зарахування іноземця на навчання денної форми від 01.10.2024р.; рішення про зарахування на навчання від 01.10.2024р., копією Умов про надання освітніх послуг ВНЗ «ВШВБ» та копіями квитанціями про сплату за навчання.
А відповідно, оскільки позивач – ОСОБА_1 є студентом денної форми навчання Вищої школи внутрішньої безпеки (м. Лодзь, Польща), цей навчальний заклад не має доступу до Єдиної державної електронної бази з питань освіти України та не може сформувати таку Довідку про здобувача освіти в Єдиній державній електронній базі з питань освіти за формою, визначеною у додатку 9 Порядку №560, позивач не може бути позбавлений права на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на підставі п.1 ч.3 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
При цьому, суд зауважує, що відсутність порушення позивачем послідовності здобуття освіти, визначеної частиною другою статті 10 Закону України «Про освіту», підтверджено долученими позивачем до заяви про надання відстрочки копією свідоцтва про базову загальну середню освіту НОМЕР_2 від 10.06.1998р., атестату про повну загальну середню освіту НОМЕР_3 від 20.06.2000р., диплому молодшого спеціаліста НОМЕР_4 від 28.02.2003р., а також копією рішення про зарахування позивача на навчання від 01.10.2024р. на бакалаврат, якими підтверджено здобуття позивачем першого ступеню вищої освіти (бакалаврський), що є вищим за рівень освіти, здобутий позивачем раніше (отримання раніше ним диплому молодшого спеціаліста).
Відтак, суд приходить до висновку, що позивач як особа, яка здобуває вищу освіту на денній формі навчання (ступень бакалавра) у іноземному вищому навчальному закладі освіти Республіки Польща, що є вищим за раніше здобутий рівень освіти (неповної вищої освіти), має право на отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на рівні з іншими здобувачами освіти, які отримують її на території України на підставі п.1 ч.3 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що оспорюване рішення Комісії для розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочок від призову на військову службу під час мобілізації при ІНФОРМАЦІЯ_3 , оформлене протоколом №47 від 24.06.2025р. про відмову у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації позивачеві у зв`язку із відсутністю довідки ЄДЕБО, є протиправним та підлягає скасуванню.
Статтею 73 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування – ст.76 наведеного Кодексу.
Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Частина 2 ст. 77 КАС України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.
Проте, правомірність прийняття оспорюваного рішення, оформленого протоколом №47 від 24.06.2025р. про відмову в наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації позивачеві, з урахуванням встановлених судом обставин та аналізу вищенаведених чинних норм законодавства належними, достатніми та допустимими доказами у ході судового розгляду даної справи відповідачем не доведена.
Є неспроможними і доводи відповідача з приводу того, що лише зі змісту довідки ЄДЕБО встановлюється відсутність порушення послідовності здобуття освіти відповідно до ч.2 ст.10 Закону України «Про освіту», оскільки зазначене не відповідає дійсності, оскільки встановити такі обставини відповідна Комісія при ІНФОРМАЦІЯ_3 має за поданими до заяви документами, зокрема, із доданих позивачем до заяви на відстрочку копій свідоцтва про базову загальну середню освіту, атестату про повну загальну середню освіту та диплому молодшого спеціаліста.
Окрім того, суд звертає увагу відповідача на те, що під час розгляду заяви позивача про надання відстрочки відповідна Комісія при ІНФОРМАЦІЯ_3 має повноваження, а відтак, і обов`язок, отримати такі відомості (про послідовність отримання позивачем освіти) шляхом направлення відповідних запитів до органів державної влади, інших державних органів для отримання інформації, що підтверджує право заявника на відстрочку, або використати інформацію з публічних електронних реєстрів, що передбачено п.60 Порядку №560.
А відтак, суд вважає, що прийняття оспорюваного рішення, оформленого протоколом №47 від 24.06.2025р. про відмову позивачеві у наданні відстрочки через не надання довідки ЄДЕБО, без використання відповідних повноваження та не подання запиту до відповідних органів про послідовність раніше здобутої позивачем освіти у відповідності до вимог п.60 Порядку №560, з боку відповідної Комісії при ІНФОРМАЦІЯ_3 , є неправомірним.
Інші доводи відповідача не беруться судом до уваги, оскільки не спростовують вищенаведених висновків суду.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Згідно до ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. 
Перевіривши у відповідності до вимог ч.2 ст.2 наведеного Кодексу, правомірність прийняття відповідачем як суб`єктом владних повноважень оспорюваного рішення, оформленого протоколом №47 від 24.06.2025 року, про відмову в наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації позивачеві через відсутність довідки ЄДЕБО на підставі п.1 ч.3 ст.23 Закону №3543-ХІІ, суд приходить до висновку, що наведене спірне рішення є таким, що прийняте не у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, не обґрунтовано та без врахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).
Приймаючи до уваги викладене, судом встановлено, що відповідачем при прийнятті оспорюваного рішення, оформленого протоколом №47 від 24.06.2025 року, про відмову в наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації позивачеві через відсутність довідки ЄДЕБО на підставі п.1 ч.3 ст.23 Закону №3543-ХІІ, були порушені права та інтереси позивача, які підлягають судовому захисту шляхом визнання наведеного рішення протиправним та його скасування.
Щодо позовних вимог про зобов`язання відповідну Комісію при ІНФОРМАЦІЯ_3 оформити позивачеві відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, то у цій частині позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.
У відповідності до вимог частини 3 ст.245 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у разі скасування, зокрема, індивідуального акта, суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.
А згідно абз. 2 ч.4 ст.245 згаданого Кодексу, встановлено, що у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Частиною 2 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Отже, враховуючи наведене та те, що оспорюване рішення, оформлене протоколом №47 від 24.06.2025р., про відмову позивачеві у наданні відстрочки від призову за мобілізацією суб`єктом владних повноважень (відповідачем у справі) було прийняте без урахуванням усіх обставин, які мають значення для його прийняття, а саме: без урахування обставин того, що позивач є здобувачем вищої освіти ступеню бакалавр денної форми навчання у іноземному навчальному закладі, який не має доступу до ЄДЕБО та не має можливості сформувати відповідну довідку за формою, визначеною додатком 9 Порядку №560, що безпідставно не була враховано відповідачем при розгляді заяви позивача, адміністративний суд, не втручаючись у дискреційні повноваження суб`єктів владних повноважень, які, у даному питанні мають свободу розсуду у прийнятті таких рішень, зобов`язує відповідача повторно розглянути заяву позивача про оформлення відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період на підставі п.1 ч.3 ст. 23 Закону №3543-ХІІ з урахуванням правових висновків, наведених у даному судовому рішенні, з виходом за межі позовних вимог у цій частині згідно до вимог ч.2 ст.9 наведеного Кодексу.
З огляду на викладене, відповідачеві при повторному розгляді заяви позивача про надання відстрочки слід врахувати викладені обставини з приводу того, що іноземний навчальний заклад (де здобуває вищу освіту позивач на денній формі навчання за рівнем освіти, який є вищим (бакалавр) за раніше здобутий рівень освіти (молодший спеціаліст), що відповідає послідовності здобуття освіти, встановленій ч.2 ст.10 Закону України «Про освіту»), не має доступу до ЄДЕБО, а відтак, не має можливості сформувати відповідну довідку за формою, визначеною додатком 9 Порядку №560, що не залежить від волі позивача та не може бути відповідачем обрано підставами для позбавлення його права на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на рівні з іншими здобувачами освіти, які отримують її в навчальних закладах на території України (що може бути кваліфіковано як дискримінація), слід надати відповідну правову оцінку та прийняти вмотивоване рішення з даного питання з урахуванням висновків, викладених у даному судовому рішенні.
Приймаючи до уваги все вищевикладене, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково з урахуванням правових висновків, наведених у даному судовому рішенні, з виходом за межі позовних вимог у цій частині згідно до вимог ч.2 ст.9 наведеного Кодексу.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що відповідно до ч.3 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
За таких обставин, підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта власних повноважень – ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь на користь позивача судові витрати позивача по сплаті судового збору понесені позивачем згідно квитанції про сплату №2005-5154-8494-4616 від 03.09.2025р. пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 484 грн. 48 коп., виходячи із розрахунку: 1211,20 грн. х 0,8/2.
Керуючись ст. ст. 2-10, 11, 12, 47, 72-77, 94, 122, 132, 139, 193, 241-246, 250, 251, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд - 
УХВАЛИВ:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування рішення, оформленого протоколом №47 від 24.06.2025р., зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Комісії для розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочок від призову на військову службу під час мобілізації при ІНФОРМАЦІЯ_2 , оформлене протоколом №47 від 24.06.2025р., про відмову в наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі п.1 ч.3 ст.23 Закону №3543-ХІІ - ОСОБА_1 . 
Зобов`язати Комісію для розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочок від призову на військову службу під час мобілізації при ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 19.06.2025р. за вх. №15135 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_6 ) про оформлення відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі п.1 ч.3 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (як військовозобов`язаному, який здобуває вищу освіту на денній формі навчання у іноземному навчальному закладі за рівнем освіти, який є вищим (бакалаврат) за раніше здобутий рівень (молодший спеціаліст) у послідовності, визначеній ч.2 ст.9 Закону України «Про освіту»), з урахуванням правових висновків, наведених у даному судовому рішенні, згідно до вимог абз.2 ч.4 ст.245 Кодексу адміністративного судочинства України.
У задоволенні решти позову - відмовити.
Стягнути з бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_6 ) судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 484 грн. 48 коп. (чотириста вісімдесят чотири гривні 48 копійок).
Рішення суду може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення відповідно до вимог статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України.
Рішення суду набирає законної сили у строки, визначені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.О. Конєва