Справа №345/4954/25 
Провадження № 2/345/80/2026

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
З А О Ч Н Е

09.03.2026 р. м.Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі головуючого судді Юрчака Л.Б. розглянувши у заочному відкритому судовому засіданні в залі судового засідання Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області №6 у порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , представника позивачів – адвоката Крикун Тетяни Олександрівни до ОСОБА_3 про стягнення моральної шкоди, -
ВСТАНОВИВ:
Представник позивачів, адвокат Крикун Т.О., звернулася до суду з указаним позовом, у якому просить стягнути з відповідачки на користь позивачів відшкодування завданої їм моральної шкоди в розмірі по 15 000,00 грн кожному, а також документально підтверджені судові витрати.
Позовні вимоги мотивує тим, що відповідачка є сусідкою позивачів, квартира якої розташована над квартирою позивачки ОСОБА_1 . Квартира ОСОБА_1 обладнана лоджією, дозвіл на будівництво якої був отриманий чоловіком позивачки у 2005 році на підставі рішення Калуської міської ради від 20.09.2005 №444, дозволу на виконання будівельних робіт від 10.01.2006 №4 та проекту прибудови лоджії від 12.12.2005. З часу придбання відповідачкою житла у будинку по АДРЕСА_1 вона, зі слів позивачів, систематично поводиться недобросусідськи та провокує конфлікти з мешканцями будинку. Протягом останнього року відповідачка, за твердженням позивачів, вчиняє щодо них протиправні дії, які мають ознаки переслідування та психологічного тиску. Так, 22.12.2024 року відповідачка зранку прийшла до помешкання ОСОБА_2 , голосно стукала у двері, після чого вчинила скандал, під час якого ображала позивачку, висловлювала на її адресу погрози та нецензурну лайку. Причиною конфлікту відповідачка називала наявність лоджії у квартирі родини позивачів, над якою розташована її квартира. Вказані обставини, за твердженням позивачів, чули сусіди. Внаслідок пережитого хвилювання у ОСОБА_2 стався гіпертонічний криз, у зв`язку з чим вона була змушена звернутися по медичну допомогу, що підтверджується картою виїзду швидкої медичної допомоги №166 від 22.12.2024 року. Крім того, як зазначають позивачі, 26.05.2025 року та 10.06.2025 року відповідачка пошкодила покриття лоджії квартири АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_1 та її чоловіку, зокрема обдерла частину покриття. Вказані обставини підтверджуються відповіддю Калуського районного відділу поліції на звернення від 13.06.2025 року. Також 06.07.2025 року відповідачка, перебуваючи на балконі своєї квартири, скидала з даху лоджії плівку та дерев`яні бруски, при цьому, за твердженням позивачів, кидала бруском у бік ОСОБА_2 , ледь не влучивши їй у голову, супроводжуючи свої дії криками, погрозами та нецензурною лайкою. Свідками даної події були сусіди, а також поведінка відповідачки була зафіксована на відео. 09.07.2025 року після нічної зливи відбулося часткове затоплення квартири ОСОБА_1 через пошкодження даху лоджії. З метою усунення протікання позивачка разом зі знайомим перебувала на даху лоджії та намагалася герметизувати щілини. У цей час відповідачка, за твердженням позивачів, вийшла на свій балкон та розпилила газовий балончик спочатку в бік знайомого ОСОБА_1 , а згодом - в обличчя позивачці. У зв`язку з цим ОСОБА_1 була змушена звернутися по медичну допомогу, що підтверджується картою виїзду швидкої медичної допомоги №224 від 09.07.2025 року та записами в її амбулаторній карті. Позивачі зазначають, що у зв`язку з вказаними подіями 06.07.2025 року та 09.07.2025 року здійснювалися виклики поліції. Крім того, 11.07.2025 року до поліції було подано колективну заяву мешканців будинку АДРЕСА_1 щодо поведінки відповідачки. За результатами розгляду звернень, відповідно до відповіді Калуського РВП, позивачам було рекомендовано звернутися до суду за захистом своїх прав. На думку позивачів, внаслідок неодноразових протиправних дій відповідачки їм було завдано моральної шкоди, яка полягає у приниженні честі та гідності, моральних переживаннях, нервово-психологічному стресі, погіршенні стану здоров`я та самопочуття, а також у відчутті страху за своє життя і здоров`я, що змусило їх звертатися за медичною допомогою.
Ухвалою суду відкрито провадження у справі, розгляд постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та бех виклику сторін, встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.
Сторони в судове засідання не викликались відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, проте в ухвалі про прийняття до розгляду та відкриття провадження від 12.09.2025 відповідачці був наданий строк у 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву. Про розгляд даної справи відповідачка повідомлялася належним чином, у встановлений законом порядок. Відповідачка у визначений судом термін відзив на позовну заяву та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не подала.
30 вересня 2025 року представник позивачів, адвокат Крикун Т.О. через систему «Електронний суд» подала до суду клопотання про доручення доказів, у якому просила долучити до матеріалів справи № 345/4954/25 відеозаписи від 10 червня 2025 року (1 файл) та від 06 липня 2025 року (3 файли), а також здійснити їх огляд (відтворення) у судовому засіданні. Клопотання мотивовано тим, що вказані відеозаписи підтверджують обставини, викладені у позовній заяві, зокрема щодо протиправної поведінки відповідача стосовно позивачів та заподіяння їм моральних страждань, і подаються з метою належного доказування заявлених вимог.
30 вересня 2025 року представник позивачів, адвокат Крикун Т.О. через систему «Електронний суд» подала до суду клопотання про виклик свідків, у якому просила викликати та допитати в судовому засіданні свідків: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 . Клопотання мотивовано тим, що зазначені особи можуть підтвердити обставини, викладені у позовній заяві, зокрема щодо недобросусідської поведінки відповідачки, вчинення нею протиправних дій стосовно позивачів, у тому числі пошкодження майна, висловлення погроз, образ та інших дій, які, на думку позивачів, спричинили їм моральну шкоду.
30 вересня 2025 року представник позивачів, адвокат Крикун Т.О. через систему «Електронний суд» подала до суду клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін, яке мотивувала тим, що спірні правовідносини мають важливе значення для позивачів та потребують повного і всебічного з`ясування всіх обставин справи. У позовній заяві представник позивачів посилалися на наявність доказів протиправної поведінки відповідача, зокрема відеозаписів, а також на можливість підтвердження відповідних обставин показаннями свідків. Крім того, представником позивачів подано заяву про виклик свідків та огляд у судовому засіданні долучених до матеріалів справи відеозаписів, у зв`язку з чим, на її думку, справа підлягає розгляду з повідомленням (викликом) сторін.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 
Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини і відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 проживає у квартирі АДРЕСА_3 , яка обладнана лоджією. Відповідачка ОСОБА_3 є сусідкою позивачів та проживає у квартирі, розташованій над квартирою позивачки ОСОБА_1 .
З матеріалів справи вбачається, що 22.12.2024 року позивачка ОСОБА_2 зверталася за медичною допомогою, у зв`язку з чим було здійснено виїзд бригади екстреної медичної допомоги, що підтверджується картою виїзду швидкої медичної допомоги № 166 від 22.12.2024 року.
Крім того, 09.07.2025 року позивачка ОСОБА_1 зверталася за медичною допомогою, у зв`язку з чим було здійснено виїзд бригади екстреної медичної допомоги, що підтверджується картою виїзду швидкої медичної допомоги № 224 від 09.07.2025 року та відповіддю служби екстреної медичної допомоги.
Також із наданих суду письмових доказів вбачається, що позивачі зверталися до органів Національної поліції із заявами щодо дій відповідачки.
Зокрема, 13.06.2025 року ОСОБА_12 звернувся до органів поліції із заявою, в якій повідомив про пошкодження покрівлі балкону його помешкання, розташованого за адресою: АДРЕСА_4 , яке, за його твердженням, було вчинене ОСОБА_3 .
Згідно з відповіддю Калуського РВП ГУНП в Івано-Франківській області № 111633-2025 від 09.07.2025 року, за результатами проведеної перевірки повідомлено, що факти, викладені у зверненні щодо пошкодження покрівлі балкону, знайшли своє підтвердження. Разом з тим заявнику роз`яснено, що питання відшкодування завданої шкоди підлягає вирішенню у судовому порядку, у зв`язку з чим йому рекомендовано звернутися до суду з відповідною позовною заявою.
Також судом встановлено, що 09.07.2025 року ОСОБА_1 звернулася до органів Національної поліції із заявою щодо дій відповідачки. 
Крім того, 11.07.2025 року мешканцями будинку АДРЕСА_1 було подано колективну заяву до поліції щодо поведінки відповідачки, копія якої долучена до матеріалів справи, згідно якої мешканці будинку повідомляють про систематичну неадекватну поведінку ОСОБА_13 , яка проживає у квартирі АДРЕСА_5 . У заяві зазначено, що з моменту придбання відповідачкою квартири близько чотирьох років тому значна кількість мешканців будинку потерпає від її дій.
У заяві конкретизовано, що 26.05.2025 та 10.06.2025 року ОСОБА_3 обдерла частину покриття лоджії квартири ОСОБА_1 , а ІНФОРМАЦІЯ_1 під час конфлікту відповідачка скидала з даху лоджії плівку та дерев`яні бруски, при цьому використовувала нецензурну лексику та створила загрозу здоров`ю мешканців, у тому числі 73-річної жінки, якій брус із цвяхами мало не потрапив у голову.
Також у заяві зазначено, що 09.07.2025 року під час усунення протікання лоджії ОСОБА_14 розпилила газовий балончик спочатку у бік знайомого ОСОБА_1 , а потім – у обличчя самій ОСОБА_1 , чим спричинила їй фізичний та психологічний дискомфорт. Внаслідок цього позивачка змушена була звернутися за медичною допомогою, а також викликати поліцію. Крім того, під час інциденту постраждала і сусідка ОСОБА_15 із дитиною, що мала алергію, які також зазнали впливу розпиленого газового балончика.
У заяві свідчиться, що поведінка відповідачки неодноразово створювала загрозу спокою, життю та здоров`ю мешканців будинку, та проситься вжити відповідні заходи реагування, у тому числі звернутися до родичів відповідачки для надання психологічної підтримки. Мешканці зазначають, що при необхідності готові надати додаткові свідчення щодо зазначених подій.
Згідно з відповіддю Калуського районного відділу поліції ГУНП в Івано-Франківській області №136308-2025 від 06.08.2025 року, зазначені звернення були розглянуті в межах компетенції та відповідно до повноважень, наданих чинним законодавством. У вказаній відповіді зазначено, що опитати громадянку ОСОБА_3 не представилося можливим, оскільки під час неодноразових відвідувань за місцем її проживання вона двері не відчиняла. Також заявникам було роз`яснено, що відповідно до статті 297 Цивільного кодексу України кожна фізична особа має право на звернення до суду з позовом про захист своєї честі та гідності, а способи захисту цивільних прав та інтересів судом визначені статтею 16 Цивільного кодексу України.
Разом з тим, у позовній заяві позивачі зазначають, що між ними та відповідачкою виникали конфліктні ситуації, під час яких, на їх думку, відповідачка вчиняла щодо них неправомірні дії, внаслідок чого вони зазнали моральних переживань та були змушені звертатися до правоохоронних органів і за медичною допомогою.
Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права (статті 6ЦК України).
За змістом статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, при визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Відповідно до статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів (стаття 1168 ЦК України).
Відповідно до пункту 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Згідно із пунктом 5 Постанови Пленуму від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності, обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Згідно із роз`ясненнями пункту 9 Постанови Пленуму розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили.
У постанові від 5 грудня 2022 року у справі № 214/7462/20 Об`єднана палата КЦС зазначила, що зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала моральної шкоди, та її результатом моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди.
Суд, оцінюючи наявні у справі докази, встановив, що певна частина заявлених позивачами фактів щодо протиправної поведінки відповідачки підтверджується матеріалами справи. Зокрема, письмові докази та звернення до поліції – звернення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Національної поліції, колективна заява мешканців будинку АДРЕСА_1 від 11.07.2025 року підтверджують, що дії відповідачки створювали реальну загрозу для життя, здоров`я та спокою позивачів і інших мешканців.
Медичні документи – карти виїзду швидкої медичної допомоги №166 від 22.12.2024 року та №224 від 09.07.2025 року підтверджують факти звернення позивачів по медичну допомогу у зв`язку із пережитим стресом та фізичним дискомфортом.
Відеозаписи – у матеріалах справи наявні чотири відеофайли, що були долучені представником позивачів. На відео від 10.06.2025 року зафіксовано дерев`яні бруски та плівку, що лежали на землі, а на відео від 06.07.2025 року – використання нецензурної лексики відповідачкою та приїзд поліцейського. У сукупності із іншими письмовими доказами, свідченнями сусідів у колективній заяві та медичною документацією, ці відеозаписи частково підтверджують наявність моральної шкоди, завданої діями відповідачки.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що підстави для часткового задоволення позову наявні, зокрема щодо моральної шкоди, підтвердженої конкретними доказами (відео, медичні карти, поліційні звернення, колективна заява мешканців).
Щодо розміру відшкодування моральної шкоди суд враховує висновки, викладені у постанові ОП КЦС ВС від 5 грудня 2022 року у справі № 214/7462/20. Зокрема, що при визначенні грошової суми компенсації моральної шкоди враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставини, які мають істотне значення, вимоги розумності й справедливості. При цьому розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення (постанова ВП ВС від 15 грудня 2020 року у справі № 752/17832/14-ц).
З огляду на викладене, розмір відшкодування моральної шкоди у даній справі суд визначає, керуючись засадами розумності, виваженості та справедливості. Беручи до уваги глибину, характер, ступінь і тривалість моральних страждань кожного з позивачів, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог у цій частині та вважає за необхідне визначити розмір відшкодування моральної шкоди у сумі по 5 000,00 грн кожному з позивачів.
Щодо клопотання представника позивачів, адвоката Крикун Т.О. про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін та клопотання про виклик свідків суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно з ст.ст. 2, 814 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.
Статтею 279 ЦПК України передбачені особливості розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження.
Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Відповідно до ч. 6 ст. 279 ЦПК України суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін за одночасного існування таких умов:
1) предметом позовує стягнення грошової суми, розмір якої не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімумудля працездатних осіб;
2) характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.
Згідно ч. 1 ст. 69 ЦПК України свідком може бути кожна особа, якій відомі будь-які обставини, що стосуються справи.
Відповідно до ст. 91 ЦПК України виклик свідка здійснюється за заявою учасника справи. У заяві про виклик свідка зазначаються його ім`я, місце проживання (перебування) або місце роботи, обставини, які він може підтвердити. Заява про виклик свідка має бути подана до або під час підготовчого судового засідання, а якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, - до початку першого судового засідання у справі. В ухвалі про відкриття провадження у справі або в іншій ухвалі, якою суд вирішує питання про виклик свідка, суд попереджає свідка про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве показання чи відмову від давання показань на вимогу суду.
Враховуючи зазначене, суд вважає, що клопотання представника позивачів, адвоката Крикун Т.О., про розгляд справи у відкритому судовому засіданні з повідомленням сторін та про виклик свідків задовольнити не підлягає. Справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження, а позовні вимоги частково підтверджуються письмовими доказами, медичною документацією, відеозаписами та повідомленнями до поліції. Встановлено, що відповідачка у встановлений судом строк відзив на позов не подала, а наявні докази дають суду можливість всебічно оцінити обставини справи.
Предмет позову (30 000,00 грн.) не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не потребують проведення відкритого судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного з`ясування обставин. 
Відповідно, розгляд справи у судовому засіданні та допит свідків не є необхідними для забезпечення ефективного захисту прав позивачів, а відсутність їх участі не перешкоджає повному встановленню обставин справи.
Крім цього, розгляд цієї справи призначений в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, що виключає можливість виклику та допиту свідків.
Таким чином, суд відмовляє у задоволенні зазначених клопотань.
Щодо розподілу судових витрат.
Згідно з приписами ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З матеріалів справи встановлено, що при поданні позовної заяви позивачами було сплачено судовий збір у сумі по 1?211,20 грн кожним, що підтверджується квитанціями до платіжних інструкцій на переказ готівки №?11 та №?12 від 08.09.2025 року.
Сума позову позивачів становила 30?000,00 грн. Суд задовольнив позовні вимоги частково - на суму 10?000,00 грн. Відповідно, з відповідача підлягає стягненню пропорційна частина сплаченого судового збору у розмірі 807,46 грн (2?422,40 грн ? 10?000,00 грн ? 30?000,00 грн), що складає по 403,73 грн на кожного з позивачів.
Також представник позивача просить стягнути судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі по 5?500,00 грн на кожного позивача.
Вирішуючи дане клопотання по суті суд зазначає наступне.
Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
В постанові від 28.09.2023 у справі №686/31892/19 колегія суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду Верховного Суду зазначає критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. Згідно з вимогами ст. 137 ЦПК витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Як зазначенов постанові від 28.09.2023 у справі №686/31892/19 колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду Верховного Суду, відповідно до ст. 137 ЦПК розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При визначенні суми відшкодування витрат суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Такий же правовий висновок зробила Велика Палата ВС у справі № 755/9215/15-ц (постанова від 19.02.2020).
Розглянувши матеріали даної справи, суд приходить до висновку, що заявником надано належні, допустимі, достатні та достовірні докази щодо підтвердження понесених витрат на правничу допомогу. «Наявність договірних відносин між адвокатом та клієнтами підтверджується: ордером на надання правничої допомоги Котик Н.В. від 29.08.2025 р.; ордером на надання правничої допомоги Котик С.М. від 29.08.2025 р.; посвідченням адвоката України Крикун Т.О. від 24.06.2007 р.; квитанцією № 424097 від 03.09.2025 р., у якій зазначена вартість послуг 5?500,00 грн; актом надання правничої допомоги № 03-09-01 від 03.09.2025 р.; квитанцією № 424096 від 03.09.2025 р., у якій зазначена вартість послуг 5?500,00 грн; актом надання правничої допомоги № 03-09-01 від 03.09.2025 р. 
Однак, суд звертає увагу, що відповідно до статті 141 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Частиною 8 статті 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Із матеріалів справи вбачається, що представник позивачів у позовній заяві просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 11?500,00 грн. (5 500,00 грн. + 5 500,00 грн). Сума позову позивачів становила 30?000,00 грн. Суд задовольнив позовні вимоги частково - на суму 10?000,00 грн. Відповідно, з відповідача на користь позивачів слід стягнути витрати на професійну правничу допомогу пропорційно до задоволених вимог у розмірі 3?833,33 грн. (11?500,00 грн. ? 10?000,00 грн. ? 30?000,00 грн.), що становить по 1?916,67 грн. на кожного з позивачів.
Керуючись статтями 3, 12, 81, 141, 265, 282-284 ЦПК України, статтями 23, 1166, 1167, 1168 України, суд
ВИРІШИВ:
Позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , представника позивачів – адвоката Крикун Тетяни Олександрівни до ОСОБА_3 про стягнення моральної шкоди – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ; адреса: АДРЕСА_6 ) на користь ОСОБА_16 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ; адреса: АДРЕСА_4 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) відшкодування завданої моральної шкоди в розмірі 5?000,00 грн., судовий збір у розмірі 403,73 грн. та 1?916,67 грн. витрати на правничу допомогу адвоката.
Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ; адреса: АДРЕСА_6 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ; адреса: АДРЕСА_7 ; РНОКПП: НОМЕР_2 ) відшкодування завданої моральної шкоди в розмірі 5?000,00 грн., судовий збір у розмірі 403,73 грн. та 1?916,67 грн. витрати на правничу допомогу адвоката.
В задоволенні решти позову відмовити.
За письмовою заявою відповідача заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Інші учасники справи (в тому числі і позивач), а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Головуючий: