Справа № 204/2675/25
Провадження № 1-кп/204/502/26 

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2026 року        м. Дніпро

Чечелівський районний суд міста Дніпра у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання: ОСОБА_2 ,
за участю:
прокурора – ОСОБА_3 ,
обвинуваченого – ОСОБА_4 ,
захисника – ОСОБА_5 ,
представника потерпілого (ВКЗ) – ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні залу судових засідань кримінальне провадження №12025047140000044, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18 лютого 2025 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, працюючого на посаді охоронця ТОВ «Баланс клуб», який має на утриманні неповнолітнього сина – ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125КК України, -

ВСТАНОВИВ:

18 лютого 2025 року у ОСОБА_4 , який перебував в м. Дніпро, Чечелівський район, вул. Патона, поблизу будинку 10, приблизно о 09 год. 20 хв., в ході словесного конфлікту з малознайомим йому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , раптово виник злочинний умисел, направлений на заподіяння потерпілому легкого тілесного ушкодження.
Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , знаходячись в зазначений час та у зазначеному місці, з метою реалізації свого злочинного умислу направленого на спричинення легкого тілесного ушкодження, підійшов до потерпілого ОСОБА_8 та стоячи обличчям до нього на відстані менше одного метра, наніс не менше п`яти ударів в обличчя потерпілого кулаком правої руки.
В результаті протиправних дій ОСОБА_4 , відповідно до висновку судово-медичного експерта відділу комісійних судово-медичних експертиз та експертиз потерпілих, обвинувачених та інших осіб ДСУ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» №469е від 20.02.2025 року, потерпілому ОСОБА_8 спричинені тілесні ушкодження у вигляді чотирьох внутрішньо-шкірних крововиливів – у лівій виличній ділянці, у лівій лобно-тім`яній ділянці, в лівій передвушній ділянці, в лівій щічній ділянці.
За своїм характером виявлені тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки, на підставі п.2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ України від 17.01.1995 року №6.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України не визнав та зазначив наступне. 18 лютого 2025 року близько 9 год. 20 хв. його дружина вийшла гуляти з собакою. Він почув крики та вийшов на вулицю, і побачив, як ОСОБА_8 кричить матом на його дружину. На його запитання, що сталося, ОСОБА_8 повідомив, що його дружина зробила зауваження, щоб він не ходив по клумбі. Між ними виникла сварка. В цей час собака потерпілого схватила його за ліву ногу, він нахилився, щоб її збити, собака схватила його за праву руку. В цей час, коли він нахилився, потерпілий схватив його за шию. Він почав відбиватися. Куди потрапляли удари він не бачив. Під час того, як тривав їх конфлікт, зупинився автомобіль і вийшов чоловік, зробив їм зауваження, щоб вони припинили. Вказаний чоловік є свідком у даному кримінальному провадженні – ОСОБА_9 . Свідок будь-якої фізичної сили, щоб їх розборонити не застосовував. Обвинувачений з ОСОБА_9 особисто не знайомий, однак раніше його бачив, оскільки він також часто вигулює собак. ОСОБА_8 попустив руку, і він вивернувся та почав відходити. В той час потерпілий біг за ним та погрожував, що візьме сокиру і зарубає його. Вони з дружиною пішли та обробили рани вдома. 05 березня 2025 року дільничний інспектор прийшов до них додому та взяв у дружини пояснення. Його вдома не було. Потім ввечері дільничний інспектор взяв пояснення і в нього. Причиною конфлікту було те, що собака потерпілого гуляла на клумбі. Він наніс потерпілому 3-4 удари, проте куди саме не бачив. У потерпілого собака середнього розміру, породи «Джек Рассел тер`єр». Собака потерпілого була на поводку, але без намордника. Він не бачив, коли саме свідок зупинився на автомобілі. У потерпілого ніяких видимих тілесних ушкоджень він не бачив. До поліції відразу не звертався, оскільки думав, що конфлікт вичерпано. Після конфлікту з потерпілим не спілкувався. В особі потерпілого вбачає загрозу. Про те, що розпочато кримінальне провадження дізнався 05 березня 2025 року. З приводу того, що його покусала собака потерпілого, до поліції вже звернувся після того, як потерпілим було подано цивільний позов. Вищевказані обставини він повідомляв і під час допиту його в якості підозрюваного. При цьому зазначив, що оскільки був в інших окулярах, то не міг прочитати протокол його допиту в якості підозрюваного, тому просто розписався в ньому. Свої дії вважає такими, що спрямовані виключно на самозахист. Крім того, просив відмовити в задоволенні цивільного позову потерпілого в повному обсязі.

Незважаючи на невизнання обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України ОСОБА_4 , його провина повністю підтверджується зібраними на стадії досудового розслідування та дослідженими в ході судового розгляду доказами, а саме:

- витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12025047140000044 від 18 лютого 2025 року (а.п.1-2, 3-4);
- рапортом від 18 лютого 2025 року, відповідно до якого 18 лютого 2025 року о 09 год. 39 хв. надійшло повідомлення від служби 102 про те, що 18 лютого 2025 року о 09 год. 38 хв. на заявника ОСОБА_8 на розі вул. Канатної чи вул. Богданова та вул. Патона напав мешканець. Побив заявника руками. (а.п. 13);
- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується від 18 лютого 2025 року, відповідно до якої ОСОБА_8 звернувся до органів поліції з проханням вжити заходів до невідомого чоловіка, який мешкає в АДРЕСА_2 , який 18 лютого 2025 року біля будинку №10 по вул. Патона спричинив йому фізичну біль вдаривши по голові та в ліве око (а.п.14);
- копією висновку спеціаліста судово-медичного експерта №438 від 18 лютого 2025 року, згідно якого, у ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , виявлені тілесні ушкодження у вигляді: внутрішньо-шкірних крововиливів на голові та обличчі зліва, що спричинені від дії твердого тупого предмету (предметів) з обмеженою контактуючою поверхнею, можливо в термін, на який вказує обстежений. За своїм характером виявлені тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки. На підставі п.2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ України від 17.01.1995 року №6. (а.п.15-16);
- протоколом проведення слідчого експерименту від 19 лютого 2025 року з фототаблицею до нього, відповідно до яких, потерпілий ОСОБА_8 вказав та відтворив, що 18 лютого 2025 року, приблизно о 09 годині 30 хвилин невідома особа, що мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , перебуваючи на вулиці вчинив словесний конфлікт та перебуваючи від потерпілого на відстані менше одного метру, обличчям до потерпілого, почав наносити удари по голові кулаком правої руки. Удари приходились потерпілому загалом зліва у виличну ділянку, лобно-тім`яну ділянку, також в область перед вухом, та декілька ударів в щічну ділянку (а.п. 23-25);
- висновком експерта №469е від 20 лютого 2025 року, відповідно до якого, згідно Висновку спеціаліста судово-медичного експерта №438 від 18 лютого 2025 року, у потерпілого ОСОБА_8 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: чотирьох внутрішньо-шкірних крововиливів – у лівій виличній ділянці, у лівій лобно-тім`яній ділянці, в лівій передвушній ділянці, в лівій щічній ділянці. Виявлені тілесні ушкодження могли бути спричинені від не менше 4-х механічних дій тупого твердого предмету (предметів) з обмеженою контактуючою поверхнею, що діяв (діяли) в область лівої частини голови та обличчя за механізмом удару. Враховуючи характер та ступінь ознак загоєння виявлених у нього тілесних ушкоджень, можна вказати, що вони могли утворитися не більше ніж за добу на момент огляду, тобто і в термін, на який вказує обстежений та дізнавач у постанові (18 лютого 2025 року). За своїм характером виявлені тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки. На підставі п.2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ України від 17 січня 1995 року №6. Виявлені тілесні ушкодження не є небезпечними для життя, так як останні не спричинили загрозливі для життя явища. На підставі п.2.1.3. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджені Наказом МОЗ України від 17 січня 1995 року. Виявленні тілесні ушкодження не відображають на собі характерологічні особливості травмуючого предмету (предметів), можна лише вказати, що вони могли бути спричинені від не менше 4-х механічних дій тупого твердого предмету (предметів) з обмеженою контактуючою поверхнею, що діяв (діяли) в область лівої частини голови та обличчя за механізмом удару, який міг бути і кулак або інший предмет з аналогічними травмуючими властивостями. Оцінити взаємне розташування обстеженого та особи, яка нападала в момент заподіяння тілесних ушкоджень не представляється можливим, оскільки вищевказані тілесні ушкодження, могли утворитися при різноманітному положенні, можливо лише вказати, що обстежений був звернутий вищевказаними ділянками тіла до травмуючого предмету. Враховуючи характер та локалізацію виявлених у потерпілого ОСОБА_8 тілесних ушкоджень, можна вказати, що вони є не характерними для спричинення при падінні з висоти власного зросту. Локалізація та характери виявлених тілесних ушкоджень у ОСОБА_8 відповідає механізму їх утворення, на який вказує останній в ході проведення слідчого експерименту за його участю. (а.п. 31-33);
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 05 березня 2025 року та довідкою до нього, відповідно до яких свідок ОСОБА_9 впізнав особу, яка зображена на фото №1 – ОСОБА_4 , як чоловіка, який 18 лютого 2025 року наносив тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_8 . Вказаного чоловіка він впізнав на наступними ознаками: коротке темно русе волосся, мигдалеподібний розріз очей колір очей, продовгувата форма обличчя з вираженим другим підборіддям. (а.п. 42-44).

Допитаний під час судового розгляду потерпілий ОСОБА_8 показав, що з обвинуваченим ОСОБА_4 раніше знайомий не був. 18 лютого 2025 року, зранку, десь о 09 год. 30 хв. гуляли з собакою. Собака побігла і він пішов за нею. Жінка, яка теж гуляла з собакою, зробила йому зауваження, що його собака травмує рослини на клумбі. Потім підійшов її чоловік і також почав кричати на нього, обзивати. Потерпілий пояснив, що будь-якого умислу на пошкодження рослин не було. Він почав відходити він них з собакою, щоб уникнути скандалу. Обвинувачений зі своєю дружиною пішли вліво. В цей час обвинувачений продовжував кричати в його сторону та обзивати. Він зупинився з собакою, в цей час до нього підійшов обвинувачений і почав бити в область голови. Він навіть не зрозумів таких дій обвинуваченого. Почала вертатися дружина обвинуваченого з собакою породи «Лабрадор». Потерпілий зробив зауваження, щоб вона не підходила з собакою. В цей час проїздив автомобіль і зупинився, вийшов чоловік і зробив зауваження обвинуваченому, щоб він не бив потерпілого. Після цих подій потерпілий відразу викликав поліцію. Конфлікт розпочався через зауваження про те, що він з собакою травмує рослини. Обвинувачений бив його кулаком правої руки. З особою, яка зупинилась на автомобілі, він не знайомий. Під час конфлікту він був одягнений в темно синю куртку та шапку, обвинувачений був одягнений в чорну куртку, чорну шапку, спортивні штани і окуляри. В нього собака породи «Джек Рассел тер`єр». Чи пошкоджувала його собака одяг обвинуваченого він не пам`ятає. Його собака не кусала обвинуваченого. Конфлікт тривав близько 10 хвилин. Після цього конфлікту він погано спить, хвилюється. Обвинувачений не просив в нього пробачення. У нього права рука «не робоча», тому він не мав можливості чинити опір обвинуваченому. Коли відбувався конфлікт, то він просив дружину обвинуваченого не підходити з собакою, бо його собака злиться. 
Свідок ОСОБА_9 , допитаний в судовому засіданні показав, що особисто не знайомий з обвинуваченим та потерпілим. Раніше бачив потерпілого, який вигулював собаку. 18 лютого 2025 року близько 9 год. 00 хв. – 09 год. 15 хв. направлявся на своєму службовому автомобілі по вул. Богданова на «Курчатовський ринок». Проїздивши біля лікарні, з лівого боку на тротуарі побачив двох чоловіків, які билися. Свідок вказав на обвинуваченого, як на особу, яка наносила потерпілому тілесні ушкодження. Він зупинив свій автомобіль та почав розбороняти їх, закричав «що ви робите». Обвинувачений сказав, що його покусала собака потерпілого. Він запитав, чи потрібна допомога, проте йому сказали, що ні. Бачив, як обвинувачений наносив удари потерпілому в область голови. У потерпілого на голові були ссадини та кровоподтьоки. В радіусі 5-7 метрів стояла жінка. Коли він підійшов, то бійка зупинилась. Не бачив, як потерпілий наносив удари обвинуваченому, також не бачив на потерпілому слідів укусів собаки. Потерпілий був одягнений в темний одяг, чи була шапка не пам`ятає. Під час бійки, обвинувачений стояв в повний зріст, а потерпілий намагався прикритися руками.
Допитана за клопотанням сторони захисту свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні повідомила, що обвинувачений ОСОБА_4 є її чоловіком. З потерпілим вона не знайома. 18 лютого 2025 року близько 09 год. 15 хв. вийшла вигулювати свою собаку і побачила потерпілого, собака якого гуляла на клумбі. Вона зробила зауваження потерпілому, однак він почав висловлюватися в її бік нецензурною лайкою. На їх сварку вийшов її чоловік. Між її чоловіком і потерпілим виник словесний конфлікт. Вони почали йти далі, конфлікт продовжувався. На перехресті вул. Богданова та вул. Патона, в ході сварки, собака потерпілого породи «Джек Рассел тер`єр» почала хапати її чоловіка за штани. Чоловік намагався збити з ноги собаку. В ході цього потерпілий схватив її чоловіка за шию. Вказаний конфлікт побачив чоловік, який проїздив на автомобілі, вийшов і зробив зауваження. Чоловік йому сказав, що його вкусила собака потерпілого. Внаслідок укусу собаки у її чоловіка перелом руки. Десь 05 березня 2025 року до них прийшов дільничний і вони надали пояснення. У її чоловіка були пошкоджені речі і укушена рука. Її чоловік правою рукою відчіплював собаку, і в цей момент потерпілий схватив його за шию. Чоловік в автомобілі під`їхав, коли майже все закінчилось. Чоловік відмахувався від потерпілого, можливо зачепив його. Потерпілий схватив обвинуваченого лівою рукою. Коли під`їхав свідок, обвинувачений вже звільнився. Чоловік звернувся до лікаря зі зламаною рукою вже через тиждень, а до поліції звернулись у квітні. Потерпілий не давав наказ собаці вкусити її чоловіка, однак і не стримував її.
Оцінюючи докази в їх сукупності, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 знайшла своє повне підтвердження в процесі судового розгляду.
Умисні дії обвинуваченого ОСОБА_4 , які виразились в умисному спричиненні легкого тілесного ушкодження, кваліфікуються за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.
Згідно із ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Стаття 94 КПК України передбачає, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Судом встановлено, що всі докази, досліджені в судовому засіданні і покладені в основу вироку, є достовірними, допустимими і достатніми, які повною мірою підтверджують встановлені в суді фактичні обставини по справі. Об`єктивних підстав ставити під сумнів показання допитаних у суді потерпілого ОСОБА_8 та свідка ОСОБА_9 у суду немає.
Досліджені судом і покладені в основу вироку докази не суперечать одне одному і узгоджуються між собою.
При цьому, суд критично ставиться до показів свідка ОСОБА_10 , яка є дружиною обвинуваченого ОСОБА_4 , оскільки дані показання не узгоджуються із іншими доказами, показаннями свідка ОСОБА_9 та потерпілого ОСОБА_8 . Так, свідок стверджувала, що саме потерпілий ОСОБА_8 схватив за шию обвинуваченого ОСОБА_4 , коли той намагався звільнитися від собаки потерпілого, і намагаючись звільнитися обвинувачений хаотично махав руками і в ході цього міг нанести удари потерпілому. Проте такі покази свідка ОСОБА_10 , спростовуються показами потерпілого ОСОБА_8 та свідка ОСОБА_9 , які вказували, що під час нанесення ударів обвинуваченим потерпілому, обоє учасників конфлікту перебували обличчям один до одного і потерпілий намагався прикритися руками. Також, відповідно до висновку експерта №469е від 20 лютого 2025 року потерпілий був звернутий ділянками тіла, в момент заподіяння тілесних ушкоджень до травмую чого предмету. 
Враховуючи зазначене, а також те, що даний свідок є дружиною обвинуваченого, суд переконаний в тому, що ці показання дані суду з метою допомогти обвинуваченому уникнути відповідальності.
Крім того, суд не погоджується із доводами сторони захисту, що дії обвинуваченого є необхідною обороною, яку він застосував від нападу потерпілого та його собаки.
Так, відповідно до ст. 36 КК України необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони. Кожна особа має право на необхідну оборону незалежно від можливості уникнути суспільно небезпечного посягання або звернутися за допомогою до інших осіб чи органів влади. Право на необхідну оборону виникає лише за наявності для цього певної підстави. 
Згідно з ч. 1 ст. 36 КК України така підстава характеризується двома елементами: вчиненням особою суспільно небезпечного посягання та необхідністю його негайного відвернення або припинення. У разі, коли визначальним у поведінці особи було не відвернення нападу та захист, а бажання спричинити шкоду потерпілому (розправитися), такі дії за своїми ознаками не становлять необхідної оборони, вони набувають протиправного характеру і мають розцінюватись на загальних підставах.
За встановлених під час судового розгляду обставин, саме обвинувачений ОСОБА_4 вже після того, як вони з потерпілим ОСОБА_8 розійшлись, повернувся до нього та наніс йому ряд ударів в обличчя, тобто вчиняв активні дії проти потерпілого. Такі дії обвинуваченого не можуть бути розцінені, як необхідна оборона.
Щодо спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 собакою ОСОБА_8 , то обставини їх спричинення підлягають перевірці у іншому кримінальному провадженні № 12025042140000677 від 31 травня 2025 року, внесеному до ЄРДР за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.128 КК України. У цьому кримінальному провадженні обвинувальний акт розглянуто в межа пред`явленого ОСОБА_4 обвинувачення відповідно до вимог ст. 337 КПК України.
З огляду на вищевказане, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_4 у скоєні інкримінованого кримінального правопорушення поза всяким розумним сумнівом доведена і підтверджується обсягом досліджених судом в судовому засіданні доказів в їх сукупності та взаємозв`язку та не викликають у суду сумнівів.
Досліджені судом і покладені в основу вироку докази у своїй сукупності і взаємозв`язку є допустимими, достовірними і достатніми для визнання ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Суд враховує ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим ОСОБА_4 кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до кримінального проступку, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, працює, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває, думку потерпілого.
Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 згідно ст. 66 КК України, судом не встановлено.
Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , згідно зі ст. 67 КК України, суд визнає вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.
Призначаючи покарання, суд враховує вищенаведені обставини, позицію прокурора, потерпілого, обвинуваченого та захисту, відсутність обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому, наявність обставини, що обтяжує покарання обвинуваченого, дані про його особу, та, виходячи із сукупності зазначених обставин, вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання у виді громадських робіт в межах санкції ч. 1 ст. 125 КК України.
Призначене покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , на переконання суду, буде відповідати його меті, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через приму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).
Тому саме таке покарання, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Вирішуючи питання щодо цивільного позову суд виходив з наступного.
Потерпілий ОСОБА_8 звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на його користь моральну шкоду в сумі 50 000 гривень та матеріальну шкоду в сумі 6390 гривень.
Як передбачено ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, котра за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. У ч. 5 зазначеної норми процесуального закону встановлено, що цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовано, до них застосовуються норми ЦПК за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Відповідно до ч.1 ст.22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майновий збиток, заподіяний неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, заподіяна майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному об`ємі особою, що заподіяла його.
Відповідно до положень ст. 91 КПК України, доказуванню підлягають вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.
В результаті повного та всебічного дослідження всіх обставин справи у їх сукупності, перевіривши докази, якими підтверджуються заявлені позовні вимоги, суд приходить до наступного.
У судовому засіданні знайшла своє підтвердження вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, а саме у спричиненні умисного легкого тілесного ушкодження потерпілому ОСОБА_8 .
Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення матеріальної шкоди, що пов`язана із лікуванням та діагностикою потерпілого, суд враховує надані ним з цього приводу докази (чеки та квитанції), що підтверджують наступні витрати, а саме: 1300 грн. за проведення консультації лікаря-психіатра; 750 грн. за доплерографію судин головного мозку та шиї; 300 грн. за проведення СМЕ; 1940 грн. за купівлю ліків; 2100 грн. за проведення МРТ головного мозку, на загальну суму 6390 грн.
Що стосується цивільного позову в частині стягнення з обвинуваченого ОСОБА_4 моральної шкоди, суд приходить наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Така шкода, виходячи з п. 1 і п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України може проявлятися у фізичному болі та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я та у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
Згідно ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливостей їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахування інших обставин, які мають істотне значення, також при визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості.
Відповідно ч. 4 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Частиною 1 ст. 1167 ЦК України встановлено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її заподіяла, за наявності її вини.
Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
Визначаючи розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню, суд виходить із загального принципу розумності і справедливості, що закріплений в ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основних свобод.
За таких обставин, суд, враховуючи характер і глибину душевних, емоційних, моральних страждань, перенесених потерпілим ОСОБА_8 , який отримав легкі тілесні ушкодження, ґрунтуючись на принципах розумності і справедливості, вважає суму, зазначену ОСОБА_8 в своїй позовній заяві, явно завищеною, а тому в якості компенсації моральної шкоди з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь потерпілого підлягає стягненню сума в розмірі 10 000 гривень.
Запобіжний захід ОСОБА_4 по даному кримінальному провадженню не обирався.
Речові докази та процесуальні докази у кримінальному провадженні відсутні.
Керуючись ст. ст. 368, 370, 371, 374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4  визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у вигляді 120 (ста двадцяти) годин громадських робіт. 

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_8 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_8 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 6390 (шість тисяч триста дев`яносто) гривень. 

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_8 в рахунок відшкодування моральної шкоди 10000 (десять тисяч) гривень. 

В задоволенні цивільного позову в іншій частині відмовити.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Чечелівський районний суд міста Дніпра.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. 

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя         ОСОБА_1