ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 810/74/17 Суддя (судді) першої інстанції: Кушнова А.О.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2026 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Карпушової О.В., суддів: Епель О.В., Кузьмишиної О.М., секретар судового засідання Заліська Є.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні за участі представника позивача Ситніка В.О., представника відповідача Мостового В.Р. апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2025 р. у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Аграрно-виробнича корпорація "СІЧ" до Головного управління Державної податкової служби у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення

В С Т А Н О В И В:

Рух справи.
04.01.2017 Товариство з обмеженою відповідальністю «Аграрно-виробнича корпорація «Січ» (надалі - ТОВ «АВК «Січ») звернулося до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Броварської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення відповідача від 01.07.2016 № 0012801520.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що спірні рішення є протиправними, оскільки позивачем не порушувались положення п.49.19.3 49.19 статті 49 та пункту 286.2 статті 286 Податкового кодексу України.
Постановою Київського окружного адміністративного суду від 21.03.2017 (т.1 а.с.77), залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 25.05.2017 (т.1 а.с.111), адміністративний позов задоволено: податкове повідомлення-рішення Броварської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області від 01.07.2016 № 0012801520 визнано протиправним та скасовано.
Постановою Верховного Суду від 14.09.2021 в адміністративній справі № 810/74/17 вказані вище судові рішення скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.
Скасовуючи судові рішення судів, касаційна інстанції наголосила, що пунктом 286.2 статті 286 Податкового кодексу України передбачено, що платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Слід зазначити, що принцип економічної обґрунтованості справляння плати за землю як майнового податку полягає в покладенні обов`язку з його сплати та, відповідно, подання звітності на особу, яка має юридичну можливість отримувати прибуток від використання землі, тобто обов`язок із перерахування до бюджету, зокрема, орендної плати пов`язується саме з фактичним отриманням особою права користування земельною ділянкою. Разом з тим, у справі, що розглядається, судами не з`ясовано обставин щодо фактичного використання ТОВ «АВК «Січ» земельної ділянки, у зв`язку з чим висновок судів попередніх інстанцій про відсутність у позивача обов`язку з подання декларації з плати за землю за 2015 рік є передчасним. Також в матеріалах справи відсутній акт податкової перевірки, на підставі якого відповідачем було прийнято спірне податкове повідомлення-рішення.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 09.12.2025 позовні вимоги задоволено: визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 01.07.2016 № 0012801520, прийняте Броварською об`єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Київській області.
Приймаючи таке рішення суд першої інстанції зазначив, що, виконуючи вказівки Верховного Суду, встановив протиправність спірного рішення і недоведеність його правомірності належними доказами.
Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати судове рішення, як таке, що прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити у повному обсязі. 
Апелянт наголосив на обґрунтованості прийнятого ним оскаржуваного рішення з огляду на відповідність вимогам чинного законодавства як самого рішення, так і дотримання визначеного законом порядку його прийняття.
Крім того, апелянт наполягає, що згідно пункту 20 Договору оренди земельної ділянки від 15.10.2010, фактична передача земельної ділянки відбулася після укладання цього договору та підписання акту приймання-передачі, а не після державної реєстрації договору 21.01.2016 році, внаслідок чого, вважає, що позивач фактично користувався земельною ділянкою з моменту укладання договору, і тому мав певні обов`язки щодо подання декларації з податку за 2015 рік. 
На переконання апелянта, наявність укладеного та нотаріального посвідченого договору оренди та акту приймання-передачі земельної ділянки, підтверджують фактичне передання та користування позивачем земельної ділянки з моменту укладання договору оренди землі.
Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якій вказано про правильність висновків суду першої інстанції і встановлення судом обставин спору.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 12.01.2026 було відкрито апеляційне провадження та витребувано справу зі суду першої інстанції, та після її надходження, ухвалою суду від 03.03.2026 призначено до слухання у відкрите судове засідання на 01.04.2026. 
З поважних причин слухання справи продовжувалось.
У судовому засіданні представник апелянта підтримав доводи апеляційної скарги, представник позивача заперечував проти задоволення апеляційної скарги.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Обставини встановлені судом.
Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що ТОВ «Аграрно-виробнича корпорація «Січ» зареєстровано як юридична особа за адресою: 07400, Київська область, Бориспільський район, село Старе, вул. Дніпрова, б. 50, код ЄДРПОУ: 30539586, основний вид діяльності згідно з КВЕД: 03.12 Прісноводне рибальство.
Броварською об`єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Київській області у порядку статті 76 глави 8 розділу ІІ Податкового кодексу України проведено камеральну перевірку податкової звітності з плати за землю Товариства з обмеженою відповідальністю «Аграрно-виробнича корпорація «Січ», за результатами якої складено акт від 31.05.2016 р. №672/15-30/30539586 (далі акт перевірки) (т. 1, а.с. 195-196).
У висновках акту перевірки зафіксовано обставини неподання позивачем звітності з плати за землю за 2015 рік, що є порушенням вимог підпункту 49.19.3 пункту 49.19 статті 49, пункту 286.2 статті 286 Податкового кодексу України, за що передбачена відповідальність пунктом 120.1 статті 120 розділу ІІ Податкового кодексу України (т. 1, а.с. 196).
На підставі висновків акту перевірки, керуючись положеннями пункту 54.3 статті 54, пункту 120.1 статті 120 Податкового кодексу України, Броварською об`єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Київській області винесено податкове повідомлення-рішення від 01.07.2016 № 0012801520, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем орендна плата з юридичних осіб за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) у розмірі 1020,00 грн (далі оскаржуване та/або оскаржуване рішення) (т. 1, а.с. 8-9).
За результатами адміністративного оскарження спірного рішення, рішенням ГУ ДФС у Київській області від 16.09.2016 № 2145/10/10-36-10-01-04, скаргу товариства залишено без задоволення, а оскаржуване рішення без змін (т. 1, а.с. 10-11).
Також, рішенням ДФС України від 02.12.2016 № 26151/6/99-99-11-03-01-25, скаргу позивача також залишено без задоволення, а податкове повідомлення-рішення від 01.07.2016 № 0012801520 залишено без змін.
Не погоджуючись зі спірним рішенням Товариство з обмеженою відповідальністю «Аграрно-виробнича корпорація «Січ» звернулося до суду з адміністративним позовом.
Вказані обставини підтверджені належним, достатніми та допустимими доказами, і не є спірними.

Нормативно-правове обґрунтування.
Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Податковий кодекс України (в редакції на день виникнення спірних правовідносин) регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів. їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
У відповідності до п.п.19-1.1 п. 19-1.1 ст. 19 ПК України контролюючі органи здійснюють, зокрема, адміністрування податків, зборів, платежів, у тому числі проводять відповідно до законодавства перевірки та звірки платників податків.
Відповідно до пункту 265.1 статті 265 ПК України податок на майно складається з: податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку; плати за землю.
Згідно з підпунктом 14.1.34 пункту 14.1 статті 14 ПК України власники земельних ділянок - юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), які відповідно до закону набули права власності на землю в Україні, а також територіальні громади та держава щодо земель комунальної та державної власності відповідно.
Відповідно до підпункту 14.1.136 пункту 14.1 статті 14 ПК України орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (далі у розділі - орендна плата).
Згідно з пунктом 288.1 статті 288 ПК України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки, оформлений та зареєстрований відповідно до законодавства.
Органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, які укладають договори оренди землі, повинні до 1 лютого подавати контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки переліки орендарів, з якими укладено договори оренди землі на поточний рік, та інформувати відповідний контролюючий орган про укладення нових, внесення змін до існуючих договорів оренди землі та їх розірвання до 1 числа місяця, що настає за місяцем, у якому відбулися зазначені зміни.
Форма надання інформації затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної податкової політики.
За правилами визначеними у підпунктах 288.2, 288.3 статті 288 ПК України платником орендної плати є орендар земельної ділянки.
Об`єктом оподаткування є земельна ділянка, надана в оренду.
Відповідно до пункту 286.2 статті 286 ПК України платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов`язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається довідка (витяг) про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а надалі така довідка подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі.
Розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем (п. 288.4 ст. 288 ПК України).
Разом з цим згідно з статтею 125 Земельного кодексу України (далі ЗК України, у редакції чинній станом на час укладення Договору оренди земельної ділянки 15.10.2010) право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.
Відповідно до частини першої статті 6 Закону України «Про оренду землі» від 06.10.1998 № 161-XIV (далі Закон № 161-XIV, у редакції чинній станом на час укладення сторонами Договору оренди земельної ділянки 15.10.2010) орендарі набувають право оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим законом та іншими законами України і договорами оренди землі.
Згідно з статтею 13 Закону № 161-XIV договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов`язаний передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Статтею 18 Закону № 161-XIV регламентовано, що договір оренди набирає чинності після його державної реєстрації.
В силу вимог статті 20 Закону № 161-XIV укладений договір оренди підлягає державній реєстрації. Право оренди земельної ділянки виникає з дня державної реєстрації цього права відповідно до закону, що регулює державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.
Згідно з частиною першою статті 638 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо
Відповідно до частини першої, частини другої та частини третьої статті 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.
Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.
Договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації з моменту державної реєстрації.

Висновки суду.
Отже, згідно положень ЦК України (в редакції на час укладення позивачем Договору оренди земельної ділянки 15.10.2010), права й обов`язки, на досягнення яких було укладено Договір оренди земельної ділянки набуваються лише після його державної реєстрації, як передбачено статтями 18, 20 Закону № 161-XIV. 
Вказана обставина апелянтом не заперечувалась.
Таким чином, матеріалами справи підтверджено факт того, що на час виникнення окреслених правовідносин між сторнонами, законодавчо були закріплені вимоги про державну реєстрацію договору оренди та державну реєстрацію речового права на нерухоме майно та їх обтяжень.
Це підтверджено належними та достатніми доказами, які були досліджені судом першої інстанції, в тому числі і на виконання вказівок суду касаційної інстанції. 
Так, матеріалами справи підтверджено, що 15 жовтня 2010 року між ТОВ «АВК «СІЧ» та Бориспільською районною державною адміністрацією Київської області укладено Договір оренди земельної ділянки. 
Вказаний договір оренди було укладено на підставі розпорядження Бориспільської районної державної адміністрації Київської області від 13.10.2010 №2261 «Про передачу в оренду земельної ділянки ТОВ «АВК «СІЧ» (далі Договір оренди земельної ділянки) (а.с. 15-17).
Проте, 29 грудня 2010 року Бориспільською держаною адміністрацією Київської області винесено розпорядження № 3250 «Про скасування розпорядження виконуючого обов`язки голови районної державної адміністрації Рудя М.М. від 13.10.2010 №2261 «Про передачу в оренду земельної ділянки ТОВ «Аграрно-виробнича корпорація «Січ».
Постановою Київського окружного адміністративного суду від 24.05.2011 у справі № 2а-896/11/1070 було визнано незаконним та скасовано розпорядження № 3250 «Про скасування розпорядження виконуючого обов`язки голови районної державної адміністрації Рудя М.М. від 13.10.2010 №2261 «Про передачу в оренду земельної ділянки Товариству з обмеженою відповідальністю «Аграрно-виробнича корпорація «СІЧ» (а.с. 22-32).
TOB «АВК «Січ» листами №19/09 від 19.09.2013 та №30/10 від 30.10.2013 звернулось до Бориспільської РДА з проханням провести реєстрацію права власності на земельну ділянку за кадастровим номером 3220887000:03:002:0694 із зазначенням, що не проведення реєстрації перешкоджає можливості проведення реєстрації Договору оренди.
Листом №7-46-4453 від 27.11.2013 повідомлено про подання Бориспільською районною державною адміністрацією заяви про реєстрацію права власності на зазначену земельну ділянку, яка є предметом Договору оренди з ТОВ «АВК «СІЧ» (а.с. 33).
17 грудня 2013 року державним реєстратором прав на нерухоме майно прийнято рішення №9163924 про відмову у державній реєстрації права оренди на тій підставі, що земельна ділянка не зареєстрована за власником Бориспільською РДА (а.с. 34).
21 березня 2014 року рішенням державного кадастрового реєстратора Управління Держземагенства у Бориспільському районі Київської області № РВ-3200066192014 відмовлено у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру у зв`язку з «не відповідністю поданих документів вимогам, установленим Законом України «Про державний земельний кадастр». При цьому, кадастровим реєстратором не було роз`яснено заявникові, у чому полягає невідповідність поданих документів (а.с. 35).
06 жовтня 2014 року рішенням державного кадастрового реєстратора Управління Держземагенства у Бориспільському районі Київської області №РВ-3200082532014 відмовлено у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру у зв`язку з не відповідністю поданих документів вимогам, установленим Законом України «Про державний земельний кадастр»; невідповідністю електронного документа установленим вимогам; знаходження в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини.
Постановою Київського окружного адміністративного суду від 30.01.2015 у справі №810/5949/14 визнано протиправним та скасовано рішення державного кадастрового реєстратора Управління Дерземагенства у Бориспільському районі Київської області Губара М.А. від 06.10.2014 № РВ-3200082532014 про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру та зобов`язано розглянути заяву позивача (а.с. 36-43).
05 червня 2015 року відділом примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області винесена постанова про відкриття виконавчого провадження №47770890 на виконання рішення Київського окружного адміністративного суду від 30.01.2015 у справі №810/5949/14.
21 січня 2016 року зареєстровано у встановленому законом порядку договір оренди на підставі розпорядження Бориспільської районної державної адміністрації Київської області від 13.10.2010 №2261 «Про передачу в оренду земельної ділянки ТОВ «АВК «СІЧ».
Таким чином, встановлено, що Договір оренди земельної ділянки від 15 жовтня 2010 року укладений між ТОВ «АВК «СІЧ» та Бориспільською районною державною адміністрацією Київської області був зарєстрований лише 21 січня 2016 року.
Вказана обставина апелянтом не спростована.
Отже, враховуючи чинне та час укладення договору оренди законодавство, а саме відповідно до положень ЦК України права і обов`язки сторін договору набувавалися лише після державної реєстрації договору, то позивач отримав права і обов`язки за цим договором оренди лише з 21 січня 2016 року, тобто після реєстрації договору оренди у встановленому законом порядку.
Доводи апелянта щодо п.20 договору оренди не заслуговують уваги, оскільки цей пункт договору суперечив нормі закону. 
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що до 21.01.2016 позивач не суб`єктом плати за землю за договором оренди від 15.10.2010, а відтак обов`язок щодо подання декларації із цього виду податку за 2015 рік був відсутній.
За таких обставин, з урахуванням зазначено, колегія суддів дійшла висновку про обґрунтованість позовних вимог та правильність висновків суду першої інстанції з цього приводу.
З огляду на вказане доводи апелянта не заслуговують уваги, оскільки не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.
Надаючи оцінку всім іншим доводам сторін, судова колегія наголошує, що приймає до уваги рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому Суд зазначив, що «…хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід…».
Отже, судом першої інстанції повно та правильно встановлено обставини справи і ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, відповідно до вимог ст. 242 КАС України.
Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Повний текст виготовлено 02.04.2026.
Керуючись ст.ст. 139, 242-244, 308, 1, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В: 

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2025 р. - залишити без задоволення.
Рішення Київського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2025 р. у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Аграрно-виробнича корпорація "СІЧ" до Головного управління Державної податкової служби у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Колегія суддів: О.В. Карпушова 

О.В. Епель

О.М. Кузьмишина