ЄУН 387/1385/25
Номер провадження по справі 2/387/54/26

З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2026 року       селище Добровеличківка

Добровеличківський районний суд Кіровоградської області у складі 
головуючого судді Солоненко Т. В.
із секретарем судового засідання      Косюг І.В.
розглянувши у спрощеному позовному провадженні у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Добровеличківського районного суду Кіровоградської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором
ВСТАНОВИВ:
І. Описова частина
Стислий виклад позиції позивача та відповідача
До Добровеличківського районного суду Кіровоградської області 01.09.2025 надійшла позовна заява, в якій позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 5107,50 грн за договором про надання фінансового кредиту №3650310150/264101 від 14.03.2020.
Свій позов ТОВ "ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН" обґрунтовує тим, що 09.02.2020 між ТОВ "Гоуфінгоу" та відповідачем укладено договір про надання фінансового кредиту №3650310150/264101. Відповідно до умов зазначеного кредитного договору первісний кредитор надав відповідачу у тимчасове платне користування грошові кошти у розмірі 1500,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами. В подальшому право вимоги до відповідача перейшло від ТОВ "ФК "Сіті Фінанс Груп" на підставі укладеного 03.06.2021 між ТОВ "ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН" та ТОВ "ФК "Сіті Фінанс Груп" договору №1-03/06/2021 відступлення права вимоги, яке в свою чергу набуло право вимоги на підставі укладеного 31.05.2021 між ТОВ "Гоуфінгоу" та ТОВ "ФК "Сіті Фінанс Груп" договору факторингу №1-31/05/21. Однак відповідач не виконує взятих на себе зобов`язань по поверненню кредиту, сплаті відсотків, тому має заборгованість перед позивачем на загальну суму 5107,50 грн, яку в добровільному порядку сплатити не бажає, що спонукало позивача звернутися до суду з відповідним позовом.
Представник позивача у судове засідання не з`явився. У позовній заяві просив розгляд справи здійснювати за відсутності представника. Проти заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідач повторно в судове засідання не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений вчасно та належним чином. 27.01.2026 на адресу суду повернулося рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення R 067079459671, відповідно до якого відповідач ОСОБА_1 17.01.2026 отримав повістку про виклик до суду в судове засідання призначене на 24.02.2026.
Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі.
Ухвалою Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 22.09.2025 відкрито провадження у справі, вирішено розгляд даної цивільної справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, судове засідання призначено на 13.11.2025.
За наслідками судового засідання 13.11.2025 розгляд справи відкладено на 09.01.2026.
Судове засідання у визначену судом дату (09.01.2026) не відбулося у зв`язку із перебування судді на лікарняному. Розгляд справи призначено на 24.02.2026.
Суд, ухвалою від 24.02.2026, постановив провести заочний розгляд справи та винести заочне рішення.
Згідно з ч. 2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Враховуючи, що відповідачка у встановлений судом строк відзиву до суду на позов не подала, про причини неподання суду відзиву не повідомила, зустрічного позову не пред`явила, з огляду на положення ч.8 ст.178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
ІІ. Мотивувальна частина
Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини
Судом встановлено, що 14.03.2020 між ТОВ "Гоуфінгоу" та ОСОБА_1 укладено договір про надання фінансового кредиту №3650310150/264101 за умовами якого товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі 1500,00 грн строком на 30 днів, тобто до 12.04.2020 (п. 1.1-1.2 договору), зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 675,25% річних від суми кредиту в розрахунку 1,85% на добу (п. 1.3 договору), а клієнт зобов`язується повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Відповідно до п. 1.4 договору кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної клієнтом. У розділі 6.9 реквізити та підписи сторін, у колонці клієнт зазначено рахунок позичальника 4149-49хх-хххх-8000. Договір ОСОБА_1 підписав електронним підписом одноразовим ідентифікатором R84467 (а.с.17-19).
У додатоку №1 до договору про надання фінансового кредиту №3650310150/264101 від 14.03.2020 - графік розрахунків зазначена сукупна вартість кредиту 2332,50 грн, з яких сума кредиту 1500,00 грн, сума нарахованих відсотків за користування кредитом 832,50 грн. Вказаний додаток підписано ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором R84467 (а.с.20).
До позовної заяви також долучено довідку про ідентифікацію ОСОБА_1 (а.с.12).
На підтвердження виконання первісним кредитором зобов`язань за договором про надання фінансового кредиту №3650310150/264101 від 14.03.2020 позивачем надано копію інформаційної довідки ТОВ "Платежі онлайн" від 19.08.2025 вих №12025-ПО/217, відповідно до якої 24.10.2019 на банківську картку НОМЕР_1 перераховано кошти в сумі 3000,00 грн (а.с.30-31).
31.05.2021 між ТОВ "Гоуфінгоу" та ТОВ "ФК "Сіті Фінанс Груп" укладено договір факторингу №1-31/05/2021, відповідно до змісту якого ТОВ "Гоуфінгоу" передає ТОВ "ФК "Сіті Фінанс Груп" за плату належні йому права вимоги, а ТОВ "ФК"Сіті Фінанс Груп" приймає належні ТОВ "Гоуфінгоу" права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників (а.с.21-24).
Згідно витягу з реєстру боржників до договору факторингу №1-31/05/21 від 31.05.2021, ТОВ "Гоуфінгоу" передав, а ТОВ "ФК "Сіті Фінанс Груп" прийняв права вимоги до  ОСОБА_1 за кредитним договором №3650310150/264101, дата укладення договору 14.03.2020, дата закінчення договору 12.04.2020, на загальну суму заборгованості 5107,50 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту - 1500,00 грн., заборгованість за відсотками – 3607,50 грн (а.с. 11).
Відповідно до платіжного доручення №37 від 10.06.2021 ТОВ "ФК "Сіті Фінанс Груп" оплатив ТОВ "Гоуфінгоу" згідно договору факторингу №1-31/05/21 від 31.05.2021 суму у розмірі 2316640,45 грн. (а.с.28).
Відповідно до платіжного доручення №36 від 04.06.2021 ТОВ "ФК "Сіті Фінанс Груп" оплатив ТОВ "Гоуфінгоу" згідно договору факторингу №1-31/05/21 від 31.05.2021 суму у розмірі 990000,00 грн. (а.с.28).
03.06.2021 між ТОВ "ФК "Сіті Фінанс Груп" та ТОВ "ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН" укладено договір №1-03/06/2021 відступлення права вимоги, відповідно до змісту якого ТОВ "ФК "Сіті Фінанс Груп" передає ТОВ "ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН" за плату належні йому права вимоги, а ТОВ "ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН" приймає належні ТОВ "ФК "Сіті Фінанс Груп" права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників (а.с.13-14).
Згідно витягу з реєстру боржників до договору відступлення права вимоги №1-03/06/21 від 03.06.2021, ТОВ "ФК "Сіті Фінанс Груп" передав, а ТОВ "ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН" прийняв права вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №3650310150/264101, дата укладення договору 14.03.2020, дата закінчення договору 12.04.2020, на загальну суму заборгованості 5107,50 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту - 1500,00 грн., заборгованість за відсотками – 3607,50 грн (а.с. 10).
Відповідно до платіжної інструкції кредитового переказу коштів №2 від 09.06.2021 ТОВ "ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН" оплатило ТОВ "ФК "Сіті Фінанс Груп" згідно договору відступлення права вимоги №1-03/06/21 від 03.06.2021, суму у розмірі 2321640,45 грн. (а.с.33).
Відповідно до платіжної інструкції кредитового переказу коштів №1 від 04.06.2021 ТОВ "ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН" оплатило ТОВ "ФК "Сіті Фінанс Груп" згідно договору відступлення права вимоги №1-03/06/21 від 03.06.2021, суму у розмірі 990000,00 грн. (а.с.33 зворотна сторона).
Згідно виписки з особового рахунку за кредитним договором №3650310150/264101, заборгованість відповідача перед ТОВ "ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН" станом на 26.05.2025 складає 5107,50 грн., яка складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту в розмірі 1500,00 грн.; простроченої заборгованості за процентами в розмірі 3607,5 грн (а.с. 9).
Позивачем 27.05.2025 року на адресу ОСОБА_1 була направлена вимога про виконання зобов`язань за кредитним договором (а.с.8).
Мотиви, з яких виходить суд, та застосування норм права.
Згідно зі ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно із ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Так, згідно з частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина другастатті 639 ЦК України).
Абзац другий частини другої статті 639ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.
Відповідно до частини першої статті 105 4ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Згідно з пунктом 6 частини першоїстатті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому одноразовий ідентифікатор це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Згідно з частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно- телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину.
В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.
Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа (стаття 1 Закону України «Про електронний цифровий підпис».
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 5 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного суду від 14 червня 2022 року у справі № 757/40395/20.
Як встановлено судом, відповідно до п. 1.4 договору про надання фінансового кредиту №3650310150/264101 укладеного 14.03.2020 кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки , вказаної клієнтом. 
Отже, виходячи з наведених умов договору, передумовою надання кредиту шляхом перерахування коштів на банківський рахунок клієнта є його заява із зазначенням банківського карткового рахунку, на який товариство має перерахувати необхідні позичальнику кошти.
У розділі 7 реквізити та підписи сторін, у колонці клієнт зазначено рахунок позичальника № НОМЕР_2 хх-хххх-8000 (а.с.19).
У свою чергу, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи (ч. 1ст. 9Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»).
Відповідно до ч. 2 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинні документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади і прізвища (крім первинних документів, вимоги до яких встановлюються Національним банком України) осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Таким чином, з наведених норм законодавства вбачається, що доказом надання кредитодавцем позичальнику кредитних коштів є саме первинні документи, вимоги до яких встановлені Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».
Аналогічні за змістом висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 11.09.2019 року по справі № 755/2284/16-ц.
При цьому, у разі заміни первісного кредитора у зобов`язанні, останній повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення, в тому числі і первинні документи, що підтверджують факт виконання свого обов`язку перед позичальником, тобто факт надання коштів у кредит.
Разом із тим, суд зауважує, що позивачем ТОВ "ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН" не надано доказів на підтвердження зарахування кредитних коштів відповідачу у розмірі 1500,00 грн на рахунок позичальника №4149-49хх-хххх-8000, в межах договору про надання фінансового кредиту №3650310150/264101 укладеного 14.03.2020 .
За правилами ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За правилами ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
У відповідності до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.
За змістом ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до положень ст.ст. 77-80 ЦПК України докази мають бути належними, допустимим, достовірними та достатніми.
Статтею 79 ЦПК України передбачено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Проте, усупереч положенням наведених норм, позивачем не надано суду належних і достовірних доказів на підтвердження того, що ТОВ «Гоуфінгоу», як позикодавець, перерахував грошові кошти відповідачу ОСОБА_1 в розмірі, визначеному умовами кредитного договору.
Приписами ч. 4 ст. 12 ЦПК України унормовано, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Звертаючись до суду, позивач у позовній заяві виклав обставини, якими обґрунтовував свої вимоги, зазначив докази, що підтверджують вказані обставини, разом з тим, не зазначав про докази, які не можуть бути подані разом із позовною заявою із поважних причин, не подавав клопотання про їх витребування.
У своїй позовній заяві ТОВ "ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН" просило розглянути справу без участі представника позивача, клопотання про витребування додаткових доказів та інших документів не заявляло.
Отже, позивач на власний розсуд розпорядився своїми правами, а тому несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням ним процесуальних дій.
Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 29 січня 2020 року у справі № 755/18920/18, провадження № 61-17205ск19.
Відтак, ТОВ "ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН" не надало доказів на підтвердження переказу коштів на рахунок ОСОБА_1 на підставі договору про надання фінансового кредиту №3650310150/264101 укладеного 14.03.2020.
За наведених обставин, у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами обставини, на які він посилається. 
З урахуванням вищенаведеного, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.
Відповідно до ч. 1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Згідно п.2 ч.2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови в позові покладаються на позивача.
З огляду на те, що суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, витрати позивача зі сплати судового збору та витрати на професійну правничу допомогу покладаються на позивача.
На підставі викладеного, відповідно до ст.ст.11,81,263,509-512,514,519 ЦК України, керуючись ст.ст.12,13,81,141,263-265,280-284 ЦПК України, суд
У Х В А Л И В :
Відмовити у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання фінансового кредиту №3650310150/264101 від 14.03.2020 у розмірі 5107,50 грн.
В порядку п.4. ч.5 ст.265 ЦПК України зазначаються такі реквізити сторін та інших учасників справи:
позивач -Товариство з обмеженою відповідальністю "ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН" ( 01042, місто Київ, вулиця Саперне Поле, 12, інше нежитлове приміщення 1008, код ЄДРПОУ 44243120);
відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .
Заочне рішення суду може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи. 
Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Таїсія СОЛОНЕНКО