Справа № 405/662/25
Провадження №3/405/238/25

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 вересня 2025 року Подільський районний суд міста Кропивницького у складі: головуючого судді Іванової Л.А., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли з Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , 
за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, - 

В С Т А Н О В И В:
До Ленінського районного суду міста Кіровограда з Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №234702 від 31 січня 2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, зі змісту якого (протоколу) вбачається, що 31 січня 2025 року о 00:20 год. в м. Кропивницькому по вул. Покровська, 75, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ВАЗ 21114», державний номерний знак НОМЕР_2 в стані алкогольного сп`яніння, огляд якого проводився відповідно до встановленого законодавством порядку в КНП «ОКПЛ КОР» та підтверджується висновком №83 від 31.01.2025 року, чим порушив п.2.9 (а) Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП. 
На підставі ст.266 КУпАП водія відсторонено від керування транспортним засобом.

При цьому, у зв`язку з набранням 25 квітня 2025 року чинності Законом України від 26.02.2025 № 4273-IX «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо зміни найменувань місцевих загальних судів, зокрема, змінено найменування Ленінського районного суду міста Кіровограда на Подільський районний суд міста Кропивницького.
Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений шляхом направлення судової повістки за адресою місця проживання, зазначеною в протоколі про адміністративне правопорушення, про причини неявки суду невідомо, будь – яких заяв, клопотань, а так само письмових пояснень до суду не подано.
Враховуючи обізнаність ОСОБА_1 щодо складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення та його наступний судовий розгляд, беручи до уваги його небажання скористатися, зокрема, правом участі у судовому розгляді справи, враховуючи відсутність обставин, які б свідчили про необхідність обов`язкової явки ОСОБА_1 в судовому засіданні, суд, з урахуванням положень ч.2 ст.268 КУпАП, в яких наведено виключний перелік адміністративних правопорушень, передбачених відповідними статтями КУпАП, при розгляді справ за якими присутність особи, що притягається до адміністративної відповідальності є обов`язковою, приймаючи до уваги відсутність вимог щодо обов`язкової присутності в судовому засіданні особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, суд дійшов висновку про розгляд даної справи за відсутності особи, що притягується до адміністративної відповідальності. 

Дослідивши матеріали справи та оцінивши всі докази по справі, як кожен окремо, так і в їх сукупності, всебічно, повно і об`єктивно дослідивши всі обставини справи в їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, виходячи з наступного.
Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи.
Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Тим самим, вказаною нормою передбачено, що необхідною умовою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є встановлення на підставі належних та допустимих доказів вчинення адміністративного правопорушення та наявності в діянні особи, що є суб`єктом правопорушення, всіх обов`язкових ознак складу такого адміністративного правопорушення. 
Відповідно до п.п. «а» п. 2.9 Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно з визначенням термінів, наведеному у п. 1.10 Правил дорожнього руху, водій це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.
Адміністративна відповідальність, передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП, настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Об`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.
Об`єктивна сторона правопорушення виражається, зокрема, у формі: керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння.
Суб`єкт адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП спеціальний - водій транспортного засобу, або інша особа, яка керувала транспортним засобом.
Суб`єктивна сторона даного правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу.
В свою чергу, з досліджених судом доказів, долучених до матеріалів справи про адміністративне правопорушення, зокрема, відеозапису диску DVD-R (файли під назвою export-gevkh.mp4) бодікам №472406, вбачається, що на початку відеозапису працівник поліції просить ОСОБА_1 , який стоїть на подвір`ї, надати документи для перевірки, на що останній повідомляє, що документів не має. Після чого, працівник поліції повідомляє ОСОБА_1 , що вбачає в нього ознаки алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, почервоніння обличчя) (час на відео 00:49:15) та пропонує ОСОБА_1 пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння за допомогою технічного приладу «Драгер», на що ОСОБА_1 відповідає, що готовий пройти зазначений огляд в лікарні. Після чого, працівники поліції разом з ОСОБА_1 прямують до медичного закладу, де був проведений огляд ОСОБА_1 на визначення стану алкогольного сп`яніння. 
При цьому, судом зазначається, що під час перегляду вказаного відеофайлу (export-gevkh.mp4) відсутні будь – які ознаки, які б достовірно вказували на те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом ««ВАЗ 21114», державний номерний знак НОМЕР_2 . 
Тим самим, з перегляду вказаного відеозапису судом встановлено як відсутність зафіксованого руху транспортного засобу – автомобіля «ВАЗ 21114», державний номерний знак НОМЕР_2 , так і факт керування зазначеним транспортним засобом ОСОБА_1 . 
Судом також зауважується, що під час перегляду відеофайлу (export-gevkh.mp4) відсутні відомості про те, що у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП працівником поліції залучалися свідки, які б підтвердили факт керування ОСОБА_1 зазначеним транспортним засобом.
Крім того, саме по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зрушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.
Таким чином, керування транспортним засобом – це виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зрушення з місця, а під час руху – для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.
Інших джерел доказів на підтвердження факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, які б відповідали вимогам ч. 1 ст. 251 КУпАП, посадовою особою, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, суду не надано.
Суд також зауважує, що всі доводи працівника поліції, які зафіксовані відеозаписом, про те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, - ґрунтуються на припущеннях, та не можуть бути визнані судом, як беззаперечний, належний та допустимий доказ на підтвердження того, що ОСОБА_1 є суб`єктом правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. 
Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення, за відсутності інших об`єктивних та належних доказів на підтвердження факту вчинення правопорушення, не може слугувати доказом винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення. 

Крім того, суд зауважує, що згідно з п.7 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. № 1103 поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав. 
В свою чергу, з досліджених судом доказів, долучених до матеріалів справи про адміністративне правопорушення, зокрема, відеозапису диску DVD-R (файли під назвою export-gevkh.mp4) бодікам №472406, вбачається, що працівник поліції повідомив ОСОБА_1 , що вбачає в нього ознаки алкогольного сп`яніння о 00:49:15 год., після чого запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння за допомогою технічного приладу «Драгер».
При цьому, згідно з висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 31 січня 2025 року за №83, огляд ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , був проведений лікарем КНП «Обласна клінічна психіатрична лікарня КОР» ОСОБА_2 31 січня 2025 року о 04:30 год., тобто через 03 год. 41 хв. після виявлення працівником поліції у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, що, в свою чергу, свідчить про те, що поліцейським не дотримано вимоги п.7 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. № 1103. 
Частиною 5 ст.266 КУпАП передбачено, що огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Відповідно до положень ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього обвинувачення.
З урахуванням наведених положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також з огляду на практику Європейського суду з прав людини у справах «Малофєєва проти Росії» («Malafeyeva V Russia», рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin V Russia» заява № 926/08, рішення від 20.09.2016), у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).
З огляду на зазначене, ЄСПЛ дійшов висновку, що суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції.
Окрім того, Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм доведення винуватості поза розумним сумнівом (Avsar v. Turkey), п.282. Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою.
Аналогічну позицію Європейського суду з прав людини викладено у справі «Капо проти Бельгії» №2914/98 від 13 січня 2005 року, де в п.25 зазначено, що у кримінальних справах питання доказів належить досліджувати загалом у світлі п.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, і вимагає воно, крім іншого, щоб тягар доказування лежав на стороні обвинувачення.
Тобто, при вирішенні питання щодо достатності встановлених під час змагального судового розгляду доказів для визнання особи винуватою слід керуватися стандартом доведення, що передбачає: ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.
Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.
Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.
Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Згідно зі ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
З огляду на викладене вище, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, зібрані уповноваженою особою на складання протоколу про адміністративне правопорушення, враховуючи відсутність належних доказів на підтвердження керування ОСОБА_1 транспортним засобом – автомобілем «ВАЗ 21114», державний номерний знак НОМЕР_2 у зазначені у протоколі час та місці, суд констатує необґрунтованість вимоги поліцейського про проходження ОСОБА_1 огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння, що свідчить про відсутність порушення ОСОБА_1 вимог п.п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху, на підставі чого суд дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, в зв`язку з чим провадження у даній справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
Керуючись ст. 9, ч.1 ст.130, ст.245, п.1 ч. 1 ст. 247, 251, 283, 284 КУпАП, суд, - 

П О С Т А Н О В И В:
Провадження в справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №234702 від 31 січня 2025 року), - закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення у зв`язку з відсутністю події та складу вказаного адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Кіровограда протягом десяти днів з дня її винесення.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови без змін, чи зміні постанови.

Суддя Подільського
районного суду 
міста Кропивницького Лілія Андріївна Іванова