Справа № 308/18837/25

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 квітня 2026 року       місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі головуючої судді Голяни О.В., за участю секретаря судового засідання Івашкович А.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ужгороді цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором,-
ВСТАНОВИВ:
Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.
ТОВ «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту №4525806 від 03.04.2024.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 03.04.2024 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту №4525806.
Зазначає, що відповідачем належним чином взяті на себе зобов`язання, які визначені вказаним кредитним договором, не виконуються, що є підставою для стягнення заборгованості у сумі 21 050,00 грн, з яких сума кредиту 2 000,00 грн, сума процентів за користування кредитом 10 300,00 грн, нараховані проценти 7 750,00 грн, штрафні санкції 1000 грн.
При цьому, первинним кредитором було відступлено право вимоги за вказаним договором позивачу, який набув право вимоги.
29.01.2026 представником відповідача подано до суду відзив на позовну заяву, який мотивовано тим, що позивач не довів належними та допустимими доказами ані факту укладення між сторонами договору про надання споживчого кредиту в електронній формі, ані факту належного волевиявлення відповідача на укладення такого договору, зокрема отримання одноразового ідентифікатора та накладення електронного підпису у порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію».
У відзиві зазначено, що матеріали справи не містять доказів фактичного перерахування кредитних коштів відповідачу, зокрема первинних банківських документів, які б підтверджували зарахування грошових коштів на рахунок відповідача у форматі IBAN, а надані позивачем роздруківки про виконання транзакції не є належними доказами реального надання кредиту, що свідчить про неукладеність договору та відсутність підстав для виникнення грошового зобов`язання.
Крім того, у відзиві вказано, що нарахування процентів за користування кредитом здійснено з порушенням імперативних вимог Закону України «Про споживче кредитування», оскільки застосована позивачем денна процентна ставка перевищує максимально допустимий розмір, встановлений статтею 8 цього Закону. Представник відповідача наголосив, що заявлений розмір процентів є економічно необґрунтованим та таким, що порушує баланс прав та обов`язків сторін.
Окремо у відзиві зазначено, що позивач безпідставно нарахував проценти поза межами строку кредитування, всупереч правовим висновкам Великої Палати Верховного Суду щодо припинення права кредитодавця нараховувати проценти за користування кредитом після спливу строку дії договору або після пред`явлення вимоги про дострокове повернення кредиту.
Також представник відповідача заперечив правомірність нарахування штрафних санкцій, посилаючись на положення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, відповідно до яких у період дії воєнного стану позичальник звільняється від відповідальності у вигляді штрафу та пені за прострочення виконання кредитних зобов`язань.
У відзиві додатково зазначено про відсутність належних доказів повідомлення відповідача про відступлення права вимоги за кредитним договором, а також про недоведеність правонаступництва позивача у спірних правовідносинах.
З огляду на викладене, представник відповідача просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
У відповіді на відзив представник позивача вказав, що кредитний договір № 4525806 від 03.04.2024 був укладений між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та відповідачем у належній формі, з дотриманням вимог цивільного законодавства України та Закону України «Про електронну комерцію». Договір укладено в електронній формі з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи кредитодавця, шляхом акцепту відповідачем оферти та підтвердження волевиявлення за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
Зазначено, що сторони досягли згоди щодо всіх істотних умов договору, зокрема щодо суми кредиту у розмірі 2 000 грн, строку кредитування 360 днів — з 03.04.2024 по 29.03.2025, порядку та періодичності сплати процентів. Використання одноразового ідентифікатора відповідає вимогам статей 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію» та за правовими наслідками прирівнюється до власноручного підпису.
У відповіді на відзив також наголошено, що твердження відповідача щодо неукладеності договору або неналежного ознайомлення з його умовами спростовуються матеріалами справи, зокрема електронним примірником договору, паспортом споживчого кредиту, а також доказами доступу відповідача до особистого електронного кабінету, через який надавалась уся передбачена законом інформація.
Щодо перерахування кредитних коштів представник позивача зазначив, що грошові кошти у сумі 2 000 грн були фактично перераховані на банківську картку, реквізити якої відповідач зазначив особисто при оформленні кредиту. Факт перерахування підтверджується довідкою платіжного провайдера та листом ТОВ «ПЕЙТЕК УКРАЇНА», яке є ліцензованою фінансовою установою. Надання відповідачем реквізитів платіжної картки, доступ до яких має виключно її власник, свідчить про усвідомлене волевиявлення та фактичне отримання кредитних коштів.
Позивач вказав, що розрахунок заборгованості здійснено відповідно до умов кредитного договору та охоплює лише період дії строку кредитування. Нараховані проценти є платою за правомірне користування кредитними коштами та не мають штрафного характеру. Проценти нараховувалися за стандартною процентною ставкою у межах погодженого сторонами строку, що відповідає положенням статей 1048, 1054 Цивільного кодексу України та правовим висновкам Великої Палати Верховного Суду.
Крім того, представник позивача зазначив, що право грошової вимоги за кредитним договором правомірно перейшло до позивача на підставі договору факторингу від 25.10.2024, укладеного відповідно до вимог статей 512, 516, 1077, 1084 Цивільного кодексу України. Відповідач був належним чином повідомлений про відступлення права вимоги у спосіб, передбачений умовами договору та чинним законодавством.
Щодо доводів відповідача про обов`язковість досудового врегулювання спору представник позивача зазначив, що чинне законодавство не встановлює обов`язковості такого врегулювання для даної категорії справ, а звернення до суду є реалізацією конституційного права на судовий захист.
Також у відповіді на відзив вказано, що штрафні санкції у розмірі 1 000 грн нараховані відповідно до умов кредитного договору у зв`язку з порушенням відповідачем строків виконання грошових зобов`язань, а їх розмір є співмірним та не суперечить принципам розумності, справедливості та добросовісності.
Заяви, ( клопотання) учасників справи.
Разом з позовною заявою позивач заявив клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, про розгляд справи у відсутності позивача, а також про витребування доказів. 
12.01.2026 представник відповідача подав до суду заяву про ознайомлення з матеріалами справи. 
17.01.2026 представнико відповідача подав до суду клопотання про відкладення розгляду справи. 
04.02.2026 представник відповідача подав заяву, в якій просив визнати явку представника позивача обов`язковою та відкласти судове засідання, призначене на 04.02.2026, на іншу дату.
У заяві від 06.03.2026 представник позивача звернув увагу суду на правові висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 04.02.2026 у справі № 758/14925/23, та зазначив, що для належної оцінки електронного доказу суд повинен перевірити його достовірність, цілісність і незмінюваність, зокрема з урахуванням виду електронного підпису, способу створення, зберігання та направлення відповідачу, а також відсутності технічної можливості внесення змін до такого документа після його укладення.
У заяві від 01.04.2026 представник позивача зазначив, що ухвала суду від 10.03.2026 фактично виконана, оскільки позовну заяву разом із усіма доданими доказами було подано через систему «Електронний суд», а електронні оригінали відповідних документів містяться в цій системі. При цьому представник позивача вказав, що подані до матеріалів справи паперові копії відповідають електронним доказам, а тому додаткове витребування оригіналу електронного договору на матеріальному носії є недоцільним. Також зазначено, що електронний кредитний договір, додатки до нього та докази його направлення відповідачу вже містяться в електронній системі, що виключає необхідність їх повторного подання.
Інші процесуальні дії у справі.
Ухвалою суду від 19.12.2025 справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження та витребувано у АТ «А-БАНК» інформацію щодо належності платіжної картки № НОМЕР_1 ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ), а також щодо зарахування 03.04.2024 грошових коштів у сумі 2 000 грн, ініційованого ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» через платіжного провайдера ТОВ «ПЕЙТЕК».
Ухвалою суд від 09.02.2026 відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача про визнання явки представника позивача в судове засідання обов`язковою. 
Ухвалою суду від 10.03.2026 витребувано у ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» оригінал електронного доказу — договору про надання споживчого кредиту № 4525806 від 03.04.2024 з додатками, з накладеним електронним підписом (за наявності) або у форматі PDF, а також докази направлення його відповідачу, що унеможливлюють внесення змін до договору після його укладення.
Сторони, їх представники в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. 
Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Фактичні обставини справи, встановлені Судом.
03.04.2024 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ОСОБА_1 укладено договір № 4525806 про надання коштів на умовах споживчого кредиту за умовами якого сума кредиту складає 2 000 грн, строк кредиту 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 10 днів.
Відповідно до п. 1.1-1.5 кредитного договору сторони погодили, що укладення цього Договору здійснюється сторонами за допомогою IКC Товариства, доступ до якої забезпечується клієнту через веб-сайт або мобільний додаток "Credit7". Електронна ідентифікація споживача здійснюється при вході клієнта в особистий кабінет, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки товариством правильності введення коду, направленого товариством на номер мобільного телефону споживача, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення пароля входу до особистого кабінету. При цьому, споживач самостійно і за свій рахунок забезпечує і оплачує технічні, програмні і комунікаційні ресурси, необхідні для організації каналів доступу і підключення до веб-сайту/IКC товариства. На умовах, встановлених договором, товариство надає клієнту грошові кошти в на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Сума кредиту 2000 грн, на строк 360 днів. Стандартна процентна ставка становить 2,5%, знижена процентна ставка - 0,01% в день.
Згідно з п.2.1. та п.2.2. договору, позикодавець надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок позичальника за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) НОМЕР_3 . Суму кредиту (його частину) позикодавець перераховує протягом двох днів з моменту укладення цього договору. Дати надання кредиту: 03.04.2024 або 04.04.2024
У п.9.9 договору зазначено, що підписуючи цей договір, позичальник підтверджує, що перед укладенням цього договору йому була в чіткій та зрозумілій формі надана інформація, вказана в ч.ч.1, 2 ст.12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та розміщена на вебсайті; за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту) відповідно до ст.9 Закону України «Про споживче кредитування»; він ознайомлений з усіма умовами Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Лінеура Україна», актуальна на дату укладання договору редакція яких розміщена на вебсайті, повністю розуміє, погоджується з ними і зобов`язується неухильно дотримуватися.
Як вбачається з кредитного договору, він підписаний 03.04.2024 о 06:06:36 год. електронним підписом позичальника - 58447, який відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону з зазначенням адреси проживання відповідача, його паспортних даних, РНОКПП, що підтверджується п. 10 договору - реквізити та підписи сторін.
03.04.2024 о 06:06:36 год. позичальником за допомогою одноразового ідентифікатора «58447» був підписаний додаток № 1 до договору № 4525806 «Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача» та паспорт споживчого кредиту (підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором 26795 03.04.2024 о 06:05:55год. ), з підписанням яких відповідач був ознайомлений та погодився із загальною вартістю кредиту, порядком та сумами платежів.
ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» належним чином виконало свій обов`язок щодо надання позичальнику грошових коштів у розмірі 2 000 грн, які були перераховані позичальнику 03.04.2024 о 06:08:13 год., що підтверджується листом ТОВ «ПЕЙТЕК УКРАЇНА» Вих. № 20241101-6375 від 01.11.2024, сформованим о 18:53:32. Відповідно до зазначеного листа, номер транзакції в системі ТОВ «ПЕЙТЕК УКРАЇНА» становить 0e3ee28c-4d43-419c-8227-e0107b3837b0, номер транзакції в системі ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» – 45258061712113690, Session ID – 023861768202, сайт торговця – https://credit7.ua, код авторизації – 6C37F1, банк-еквайр – АТ «ПУМБ», призначення платежу – зарахування на картку, маска платіжної картки НОМЕР_1 .
Листом від 04.02.2026 А-БАНК повідомив, що платіжна картка № НОМЕР_4 емітована на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ), а також надано інформацію щодо руху коштів за 03.04.2024 року.
Із наданої банком інформації вбачається, що 03.04.2024 на вказану платіжну картку було зараховано грошові кошти, у тому числі у сумі 2000 грн, через платіжну систему (P2P транзитний рахунок), що повністю узгоджується з даними платіжного провайдера та підтверджує факт отримання відповідачем кредитних коштів
25.10.2024 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» укладено договір факторингу №25/10/2024, відповідно до умов якого ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» відступило ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставокю), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту. В тому числі було передано право грошової вимоги по кредитному договору №4525806 від 03.04.2024, позичальником по якому є відповідач ОСОБА_1 , що підтверджується також витягом з реєстру боржників від 25.10.2024.
Про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» повідомило ОСОБА_1 28.10.2024 шляхом направлення відповідного повідомлення на зазначений в анкеті боржника телефонний номер НОМЕР_5 . 
Рішенням № 251124/1 єдиного учасника ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» від 25.11.2024 змінено найменування зазначеного товариства на нове найменування ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал». Реєстраційні дії щодо зміни найменування позивача проведені державним реєстратором Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації Мельник І.В. 10 грудня 2024 року, що підтверджується відповідною Випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань від 10 грудня 2024 року № 1000681070010062201.
Згідно з поданими позивачем розрахунками заборгованості за кредитним договором №4525806 від 03.04.2024, станом на 25.10.2024 заборгованість за процентами становить 10 300,00 грн .
Окрім цього, позивачем надано окремий розрахунок нарахування процентів за період з 26.10.2024 по 29.03.2025 (155 календарних днів) у сумі 7 750,00 грн .
Також позивачем заявлено до стягнення штрафні санкції у розмірі 1 000,00 грн та суму основного боргу 2 000,00 грн.
Таким чином, загальний розмір заявленої позивачем заборгованості становить 21 050,00 грн.
Оцінка Суду.
Щодо укладання договору
Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 2 ст.1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України).
Нормою ст.639 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Особливості укладення кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
У ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір – це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Згідно зі ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції (оферти) та її прийняття (акцепту), у тому числі шляхом вчинення дій, які свідчать про прийняття пропозиції.
Відповідно до ст.12 цього Закону моментом підписання електронного правочину є використання електронного підпису, зокрема електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
Доведення позивачем умов кредитування і наявності заборгованості є його обов`язком відповідно до принципу змагальності сторін (ст.12 ЦПК України). У справах про стягнення кредитних коштів саме на кредитора покладений обов`язок довести факт передачі коштів позичальнику.
Судом встановлено факт укладення 03.04.2024 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ОСОБА_1 договору №4525806 в електронній формі шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаного електронним підписом позичальника через одноразовий ідентифікатор, що відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» прирівнюється до письмової форми.
Відхиляючи доводи відповідача про ненадання належних доказів укладення договору, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст.207 ЦК України електронний документ прирівнюється до письмової форми правочину. Спеціальне законодавство у сфері електронної комерції не заперечує юридичної сили електронних договорів.
Використання відповідачем логіну, паролю та одноразового ідентифікатора є належним способом ідентифікації особи та підписання договору.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором є алфавітно-цифровою послідовністю, що надсилається особі та використовується для підтвердження її волевиявлення.
Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 12.01.2021 у справі №524/5556/19, від 10.06.2021 у справі №234/7159/20.
Суд враховує також правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 04.02.2026 у справі №758/14925/23 , відповідно до якої електронний підпис одноразовим ідентифікатором є допустимим, однак у разі його використання суд повинен перевірити достовірність, цілісність та незмінюваність електронного документа.
З цією метою ухвалою суду від 10.03.2026 витребувано оригінал електронного договору та докази його направлення відповідачу.
Разом з тим, оцінюючи докази у їх сукупності, суд враховує, що відсутність окремих електронних доказів не є безумовною підставою для відмови у позові, якщо факт правовідносин підтверджується іншими належними доказами.
Суд звертає увагу, що договір підписаний електронним підписом, використання якого неможливе без проходження попередньої ідентифікації особи, входу до особистого кабінету та отримання одноразового ідентифікатора.
Відповідно до ст.204 ЦК України діє презумпція правомірності правочину. У контексті електронного правочину використання особистого кабінету та ідентифікатора створює презумпцію вчинення дій саме цією особою.
Відповідач не надав доказів несанкціонованого доступу до його даних, вчинення дій іншими особами, звернення до правоохоронних органів, оскарження договору, отже заперечення відповідача в цій частині є необґрунтованими.
Щодо отримання кредитних коштів
На підтвердження виконання кредитодавцем обов`язку щодо надання коштів подано лист ТОВ «ПЕЙТЕК УКРАЇНА» №20241101-6375 від 01.11.2024, згідно з яким 03.04.2024 о 06:08:13 здійснено перерахування 2000 грн на картку відповідача; дані транзакції (номер, Session ID, код авторизації, банк-еквайр); призначення платежу – зарахування на картку; маска картки НОМЕР_1 . 
Відповідно до ст.31 Закону України «Про платіжні послуги» така інформація є належним доказом здійснення платіжної операції.
Крім того, листом банку від 04.02.2026 підтверджено, що картка № НОМЕР_4 емітована на ім`я відповідача, а також підтверджено рух коштів за відповідну дату.
Таким чином судом встановлено належність картки відповідачу, факт зарахування коштів, факт отримання відповідачем кредиту. 
Суд враховує, що відповідно до правової природи кредитного договору (ст.1054 ЦК України) він є реальним, а тому вважається укладеним з моменту передання коштів.
Отже, факт отримання відповідачем 2000 грн підтверджує як виконання позивачем своїх зобов`язань, так і факт виникнення правовідносин.
Оцінивши докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідач був належним чином ідентифікований, ним вчинено дії щодо укладення договору, договір підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором, кредитні кошти фактично отримані відповідачем, а тому договір №4525806 від 03.04.2024 є укладеним у належній формі та породжує для сторін правові наслідки.
Щодо розміру заборгованості.
Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 02 жовтня 2020 року у справі №911/19/19 зазначив, що суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то суд, з урахуванням конкретних обставин справи, самостійно визначає суми нарахувань, які підлягають стягненню, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру стягуваних сум нарахувань. Якщо з поданого позивачем розрахунку неможливо з`ясувати, як саме обчислено заявлену до стягнення суму, суд може зобов`язати позивача подати більш повний та детальний розрахунок.
При цьому суд в будь-якому випадку не позбавлений права зобов`язати відповідача здійснити і подати суду контррозрахунок (зокрема, якщо відповідач посилається на неправильність розрахунку, здійсненого позивачем).
Згідно з поданими позивачем розрахунками заборгованості за кредитним договором №4525806 від 03.04.2024, складеними позивачем, загальний розмір заборгованості відповідача визначено у сумі 21 050,00 грн, з яких: сума основного боргу — 2 000,00 грн, сума процентів за користування кредитом за період з 03.04.2024 по 25.10.2024 — 10 300,00 грн, сума процентів, нарахованих за період з 26.10.2024 по 29.03.2025 (155 календарних днів) — 7 750,00 грн, штрафні санкції — 1 000,00 грн.
Разом з тим, судом встановлено, що стаття 8 Закону України «Про споживче кредитування» була доповнена частиною п`ятою згідно із Законом № 3498-IX від 22 листопада 2023 року, відповідно до якої максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1% .
Статтею 58 Конституції України визначено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Однак, пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5%; протягом наступних 120 днів - 1,5%.
Отже наведені норми, які регулюють питання споживчого кредитування, передбачають, що починаючи з 24 грудня 2023 року по 21 квітня 2024 року розмір процентної ставки за користування кредитом не може перевищувати 2,5% від суми кредиту за кожен день, з 22 квітня 2024 року по 19 серпня 2024 року розмір процентної ставки за користування кредитом не може перевищувати 1,5% від суми кредиту за кожен день, з 20 серпня 2024 року - 1% від суми кредиту за кожен день.
Розмір і порядок нарахування процентів за користування кредитом визначаються сторонами, однак вони повинні узгоджуватися із нормами Закону.
Договір № №4525806 про надання коштів від 03.04.2024 укладений строком 360 днів. Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року набрав чинності 24 грудня 2023 року. Тобто такий кредитний договір укладений і діяв після набрання чинності цим Законом.
Таким чином, максимальний розмір денної процентної ставки з 24 грудня 2023 року не повинен перевищувати: з 24 грудня 2023 року по 22 квітня 2024 року - 2,5%; з 23 квітня 2024 року по 20 серпня 2024 року - 1,5%; з 21 серпня 2024 року - 1%.
Суд критично оцінює розрахунок позивача, оскільки останній здійснений без урахування імперативних обмежень, встановлених статтею 8 Закону України «Про споживче кредитування», щодо граничного розміру процентної ставки. У зв`язку з цим суд вважає за необхідне здійснити власний розрахунок процентів.
З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне визначити розмір процентів самостійно.
Так, за період з 03.04.2024 по 22.04.2024 (включно) розмір процентів становить 1 000,00 грн (50 грн ? 20 днів), за період з 23.04.2024 по 20.08.2024 (включно) — 3 600,00 грн (2 000 грн ? 1,5% ? 120 днів), за період з 21.08.2024 по 29.03.2025 — 4 420,00 грн (2 000 грн ? 1% ? 221 день).
Таким чином, загальний розмір процентів за користування кредитом становить 9 020,00 грн.
Що стосується стягнення штрафних санкцій в розмірі 1000 грн, суд зазначає, що згідно пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). 
Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, в подальшому його дія неодноразово продовжувалася.
Оскільки штрафні санкції нарахована у період дії в Україні воєнного стану, то відповідач як позичальник на підставі п. 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України в будь-якому випадку звільняється від обов`язку сплати на користь позивача, а тому в задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити.
Щодо заміни кредитора
За приписами пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (частин перша статті 513 ЦК України).
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України).
Отже, відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину.
Частиною першою статті 1077 ЦК визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
За змістом частини першої статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Як зазначено Верховним Судом України у постанові від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цс15 "...боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. ... неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі".
Тобто, відповідач ОСОБА_1 несе відповідальність за неналежне виконання зобов`язання за кредитним договором перед новим кредитором ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» у тому ж обсязі, що і перед первісним кредитором.
Розподіл судових витрат
Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у разі часткового задоволення позову, судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем сплачено 2 422,40 грн. судового збору.
Предметом позову є стягнення з відповідача суми заборгованості за кредитним договором, яка у загальному розмірі складає 21 050,00 грн. Разом з тим, суд дійшов висновку про обґрунтованість стягнення з відповідача заборгованості за кредитом у загальному розмірі 11 020,00 грн.
За таких обставин, з урахуванням принципу пропорційності при розподілі судових витрат між сторонами, суд вважає, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума у розмірі 1 268,25 грн (2 422,40 грн. * 11 020,00 / 21 050,00 грн).
Окрім того, позивач просить стягнути із відповідача витрати на правову допомогу в розмірі 10 000 грн.
Як вбачається з письмових матеріалів справи, 10 грудня 2024 між адвокатом Столітнім М.М. та ТОВ «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» укладено договір № 10/12-2024 про надання правової допомоги.
Відповідно до вказаної заявки (детальний опис робіт) позивачем було сплачено за надання правової допомоги грошові кошти в розмірі 10 000 грн.
Разом з тим, відповідно до вимог процесуального законодавства та практики Верховного Суду, сума гонорару адвоката повинна відповідати критеріям дійсності, необхідності та розумності, враховувати складність справи, обсяг і характер виконаних робіт, ціну позову, а також фінансовий стан обох сторін спору. Аналогічні критерії застосовує і Європейський суд з прав людини, наголошуючи, що компенсації підлягають лише ті витрати, які були фактичними, неминучими та розумними за розміром (рішення у справах «Схід/Захід Альянс Лімітед проти України», «Лавентс проти Латвії»).
Суд бере до уваги, що відповідач заперечив проти стягнення витрат у заявленому розмірі, позов задоволено частково, справа не відзначається значною складністю, є типовою для фінансової установи-позивача, розглядалася за відсутності його представника, не потребувала виклику свідків чи призначення експертизи, а також те, що відповідач фактично отримав кредит у розмірі 2 000 грн, що свідчить про обмеженість його фінансових можливостей. За таких обставин заявлені позивачем витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 грн є завищеними та не відповідають критеріям розумності і співмірності.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що вимога про відшкодування витрат на правничу допомогу підлягає частковому задоволенню у сумі 2 500 грн, що відповідає принципам співмірності, розумності та справедливості, враховує обсяг фактично наданих адвокатом послуг.
Відповідачем заявлено витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн. На підтвердження понесення таких витрат до матеріалів справи подано договір про надання правничої допомоги від 09.01.2026, укладений між адвокатом Шпуганичем В.П. та ОСОБА_1 .
Відповідно до п. 3.1 зазначеного договору, за надання правничої допомоги у суді першої інстанції (включаючи надання консультацій, складання процесуальних документів – заяв, відзивів, пояснень, клопотань, збирання доказів, а також представництво інтересів у суді) у справі № 308/18837/25 замовник зобов`язаний сплатити адвокату винагороду (гонорар) у фіксованому розмірі 5 000,00 грн. Згідно з п. 3.2 договору, вартість однієї години роботи адвоката становить 2 000,00 грн. 
Також на підтвердження повноважень адвоката надано ордер на надання правничої допомоги серії АО № 1212992 від 12.01.2026.
З урахуванням положень ч. 2 ст. 141 ЦПК України та пропорційного розподілу судових витрат, оскільки у задоволенні позовних вимог відмовлено на 47,65 %, на користь відповідача підлягає компенсація відповідної частки витрат на правничу допомогу в розмірі 2 382,50 грн.
Частиною 10 ст. 141 ЦПК України передбачено, що при частковому задоволенні позову, коли судові витрати розподіляються між сторонами пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд має право зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому разі сторони звільняються від обов`язку відшкодовувати одна одній решту судових витрат.
З урахуванням того, що судом визначено до стягнення з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу у розмірі 2 500 грн, а також підлягають компенсації з позивача на користь відповідача витрати на правничу допомогу у розмірі 2 382,50 грн, різниця судових витрат становить 117,50 грн (2 500,00 грн – 2 382,50 грн), яка відповідно до ч. 10 ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
З цих підстав, керуючись статтями 2, 5, 10-13, 18, 81, 258-259, 263-265, 280-283 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -
У Х В А Л И В :
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користьТовариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ»  заборгованість за договором про надання споживчого кредиту №4525806 від 03.04.2024 в розмірі 11 020 грн, з яких: 2 000,00 грн - сума кредиту, 9 020 грн – сума нарахованих відсотків.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» 1 268,25 грн судового збору.
Стягнути з ОСОБА_1 на користьТовариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» 117,50 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.
Рішення може бути оскаржено до Закарпатського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Сторони по справі:
Позивач: Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ», місцезнаходження: м. Київ, вул. Загородня, буж.15, офіс 118/2, код ЄДРПОУ 44559822.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Суддя О.В. ГОЛЯНА