ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"01" квітня 2026 р. Справа№ 911/2261/24
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого: Колесника Р.М.
суддів: Тищенко А.І. 
Сковородіної О.М. 

при секретарі судового засідання: Михайлішині В.В.
за участю представників учасників справи:
від позивача: Сухаревський В.М. 
від відповідача: Яценко А.О. (в режимі відеоконференції) 

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Логістичний центр «Еталон»

на додаткове рішення Господарського суду Київської області від 28.01.2026 (повне рішення складено 28.01.2026)
у справі № 911/2261/24 (суддя - Ярема В.А.)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Логістичний центр «Еталон»
до Фізичної особи-підприємця Василевського Віктора Яковича
прo встановлення земельного сервітуту

ВСТАНОВИВ

ТОВ «Логістичний центр «Еталон» (надалі також позивач) звернулось в Господарський суд Київської області із позовом до ФОП Василевського В.Я. (надалі також відповідач) про встановлення земельного сервітуту щодо земельної ділянки площею 7,520 га, з кадастровим номером 3220888000:03:004:0028, що знаходиться по АДРЕСА_1 та належить ФОП Василевському В.Я. на умовах, викладених у відповідному проєкті договору, текст якого вказано у прохальній частині позову.
Рішенням Господарського суду Київської області від 06.01.2026 відмовлено у задоволенні позову повністю.
08.01.2026 через систему «Електронний суд» до Господарського суду Київської області від відповідача надійшла заява б/н від 07.01.2026 щодо розподілу судових витрат, в якій він просив суд стягнути з позивача 120000,00 гривень витрат на професійну правничу допомогу, 123611,52 гривень витрат пов`язаних із проведенням експертизи. 
Додатковим рішенням Господарського суду Київської області від 28.01.2026 заяву відповідача щодо розподілу судових витрат задоволено частково, присуджено до стягнення з позивача 60000,00 гривень витрат на професійну правничу допомогу.
Не погоджуючись із вказаним рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, у якій просить суд скасувати додаткове рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні заяви позивача про ухвалення додаткового рішення повністю, а у разі якщо за результатами апеляційного перегляду суд дійде висновку про присудження до стягнення з позивача витрат на професійну правничу допомогу - зменшити їх розмір.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не з`ясував обставин справи, що мають значення для справи та порушив норми процесуального права - ст. 126, 129 ГПК України, що призвело до прийняття неправомірного додаткового рішення.
У свою чергу, аргументи скаржника за своє суттю зводяться до того, що адвокат Яценко О.А. під час розгляду справи у суді першої інстанції неодноразово демонстрував неетичну поведінку по відношенню до представника позивача по справі та до суду, наполягаючи на закритті підготовчого провадження, допускав у заяві про відвід судді образливі висловлення в адресу суду, дозволяв у судовому засіданні при наданні пояснень фактично кричати, за що отримував зауваження від судді та попередження про те, що наслідком такої поведінки може бути звернення до кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, а також демонстрував відверто неетичну поведінку по відношенню до представника позивача на стадії постановки запитань по справі, у хамській формі намагаючись отримати потрібні для нього відповіді, а тому така неетична поведінка представника відповідача, - адвоката Яценко А.О. є самостійною та достатньою підставою, щоб не присуджувати з позивача на користь відповідача судові витрати на правничу допомогу.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія встановила наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ч. 3 ст. 123 ГПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу.
За змістом ч. ч. 1 та 2 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами (1). Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (2).
При цьому розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (ч. 8 ст. 129 ГПК України).
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 126 ГПК України).
Водночас за змістом ч. 4 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. ч. 5 та 6 ст. 126 ГПК України).
У розумінні положень вказаних частин статті 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе саме на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
Крім того, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 у справі № 927/237/20).
Таким чином, зважаючи на наведені положення чинного законодавства, у разі недотримання вимог ч. 4 ст. 126 ГПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.
Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою - сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу (постанова об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19).
Таким чином, беручи до уваги все вищезазначене, обставини справи, колегія суддів зауважує, що враховуючи фактичний обсяг наданих адвокатом відповідача послуг під час розгляду справи у суді першої інстанції та витрачений на це час, зважаючи на всі аспекти, складність та характер спору у даній справі, а також розумну необхідність судових витрат, виходячи з критерію їх реальності, пропорційності до предмета спору, співмірності та розумності, суд першої інстанції в повній мірі оцінивши доводи та заперечення позивача щодо заявленого відповідачем розміру таких витрат, дійшов правильних та обґрунтованих висновків, що з позивача підлягають стягненню на користь відповідача витрати на професійну правничу допомогу адвоката саме у розмірі 60000,00 гривень, подальше зменшення якої суд апеляційної інстанції вбачає необґрунтованим та недоцільним.
Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що посилання скаржника у його апеляційній скарзі на неправомірність присудження судом першої інстанції до стягнення з ТОВ «Логістичний центр «Еталон» 60000,00 гривень витрат на професійну правничу допомогу адвоката всупереч п. 3) ч. 5 ст. 129 ГПК України враховуючи неетичну (хамську) (на думку позивача) поведінку адвоката Яценка А.О. у процесі розгляду справи, є безпідставними та необґрунтованими враховуючи саму диспозицію правової норми п. 3) ч. 5 ст. 129 ГПК України та її направленість на запобігання існування у господарському процесі такої поведінки сторони справи, що призводить до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо, а не будь-якої іншої поведінки (в тому числі і неетичної), що виключає її застосування при наявних обставин справи.
Отже, з огляду на все вищевикладене, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду прийнято у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, підстав його скасування не вбачає.
Згідно з ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 269, 270, 273, 275, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Логістичний центр «Еталон» залишити без задоволення.
2. Додаткове рішення Господарського суду Київської області від 28.01.2026 у справі № 911/2261/24 залишити без змін.
3. Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту шляхом подання касаційної скарги до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.
Повний текст постанови складено і підписано 14.04.2026

Головуючий суддя Р.М. Колесник 

Судді А.І. Тищенко

О.М. Сковородіна