КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  	

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 березня 2026 року Київ Справа № 320/13117/25

Київський окружний адміністративний суд у складі судді Саса Є.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу 
за позовною заявою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 
до Головного управління Державної податкової служби у місті Києві 
про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:
Рух справи та процесуальні питання
Позивач звернувся до Київського окружного адміністративного суду з вимогами:
1) визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Державної податкової служби у місті Києві №4872/26-15- 24-01-19-13/ НОМЕР_1 від 30.10.2024 про анулювання реєстрації платника єдиного податку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ; 
2) зобов`язати Головне управління Державної податкової служби у місті Києві поновити реєстрацію фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 як платника єдиного податку 3 групи зі ставкою 5% з 01.01.2025 шляхом внесення відповідних записів до реєстру платників єдиного податку.
Ухвалою судді Київського окружного адміністративного суду від 24.03.2025 відкрито провадження у справі; вирішено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні); встановлено сторонам строки для подання заяв по суті справи.
01.04.2025 позивач подав клопотання про долучення доказів – листа Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах електронних комунікацій, радіочастотного спектра та надання послуг поштового зв`язку № 06-2094/104 від 19.03.2025.
Аргументи учасників справи
Позивач, обґрунтовуючи свої вимоги, зазначив, що податковий орган протиправно прийняв рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 .
Як вказує позивач, контролюючий орган всупереч вимогам Податкового кодексу України прийняв оскаржуване рішення на підставі акту камеральної, а не документальної перевірки. Так, Податковим кодексом України не передбачено можливість проведення контролюючим органом камеральної перевірки щодо порушення платником єдиного податку третьої групи умов перебування на спрощеній системі оподаткування, обліку та звітності. Предметом камеральної перевірки можуть бути виключно помилки (порушення) у податковій звітності та/або її неподання (несвоєчасне подання). Якщо ж під час проведення камеральної перевірки виявлено порушення податкового законодавства, контролюючий орган має право призначити та провести документальну (виїзну, невиїзну або планову чи позапланову) перевірку платника податків. Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 19.03.2019 у справі № 803/1908/16, від 23.08.2019 у справі № 826/4242/15, від 06.02.2020 у справі № 813/87/16 та від 04.05.2023 у справі №320/1040/19.
Окрім того, в акті перевірки № 4980/26-15-24-01-19-03/3128122055 від 30.09.2024 податковий орган зробив висновок щодо неможливості застосування позивачем спрощеної системи оподаткування, оскільки основний вид його діяльності відповідає класу 61.10 «Діяльність у сфері проводового електрозв`язку» та класу 61.90 «Інша діяльність у сфері електрозв`язку». На думку податкового органу з огляду на підпункт 8 підпункту 291.5.1 пункту 291.5 статті 291 Податкового кодексу України застосування суб`єктами господарювання спрощеної системи оподаткування, у яких основний вид діяльності відповідає класу 61.90 «Інша діяльність у сфері електрозв`язку» є неможливим. Доводи податкового органу про необхідність переходу на загальну систему оподаткування ґрунтуються виключно на податковій звітності, в якій зазначено КВЕД 61.90. Водночас цей КВЕД включає перелік різних видів діяльності, здійснення чи нездійснення яких не було предметом камеральної перевірки.
На думку позивача, обмеження перебування на єдиному податку згідно з зазначеною нормою Податкового кодексу України стосується виключно суб`єктів, які безпосередньо здійснюють види діяльності, прямо зазначені у ній, зокрема, діяльність з надання послуг з технічного обслуговування та експлуатації телекомунікаційних мереж. 
У додатку до рішення Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах електронних комунікацій, радіочастотного спектра та надання послуг поштового зв`язку від 03.04.2024 № 170 «Офіційне узагальнене роз`яснення щодо деяких питань визначення видів електронних комунікаційних послуг», надано такі визначення: 
- послуги доступу до мережі Інтернет (код послуги IA.S1) - послуга, що забезпечує доступ до мережі Інтернет і можливість логічного з`єднання з кінцевими точками мережі Інтернет незалежно від технології, що застосовується в електронній комунікаційній мережі, і кінцевого (термінального) обладнання, що використовується; 
- послуга технічного обслуговування і експлуатації електронних комунікаційних мереж (код послуги OS. S1) - послуга з підтримки у працездатному стані обладнання електронних комунікаційних мереж в процесі його експлуатації, при якому воно здатне виконувати задані функції, зберігаючи задані значення параметрів у межах, які встановлені в нормативно-технічній документації; експлуатації електронних комунікаційних мереж. 
Також у рішенні Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах електронних комунікацій, радіочастотного спектра та надання послуг поштового зв`язку від 03.04.2024 № 170 «Про надання офіційного узагальненого роз`яснення щодо деяких питань визначення видів електронних комунікаційних послуг» наведено види електронних комунікаційних послуг, які максимально відповідають видам діяльності, зазначеним у підпункті 8 підпункту 291.5.1 пункту 291.5 статті 291 Податкового кодексу України, зокрема: 
- послуга міжособистісної електронної комунікації з використанням нумерації, Код послуги - ІС.S1; 
- послуга технічного обслуговування і експлуатації електронних комунікаційних мереж, Код послуги - OS.S1. 
Позивач вважає, що лише при здійсненні цих двох видів (ІС.SI, OS.S1) електронних комунікаційних послуг постачальник не може застосовувати спрощену систему оподаткування. 
Водночас доказів здійснення позивачем таких видів діяльності податковий орган не навів.
У додаткових поясненнях позивач навів висновки Верховного Суду, які вважає релевантними для цієї справи.
Зокрема, у постанові від 21.02.2020 у справі № 826/17123/18 Верховний Суд сформував правовий висновок, відповідно до якого незалежно від прийнятого платником податків рішення про допуск (недопуск) посадових осіб до перевірки, оскаржуючи в подальшому наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень та інших рішень, платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення такої перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких податкових повідомлень-рішень. При цьому, таким підставам позову, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу, а у разі, якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, - переходити до перевірки підстав позову щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства. 
У постанові від 22.09.2020 у справі № 520/8836/18 Верховний Суд вказав, що невиконання вимог закону щодо підстави для проведення документальної позапланової перевірки призводить до визнання перевірки незаконною та не породжує жодних правових наслідків такої перевірки, акт перевірки, виходячи із положень щодо допустимості доказів, закріплених частиною другою статті 74 Кодексу адміністративного судочинства України, не може визнаватися допустимим доказом у справі, оскільки одержаний з порушенням порядку, встановленого законом. Таким чином, податкове повідомлення-рішення, прийняте за наслідками такої перевірки та на підставі акта перевірки, який є недопустимим доказом, не може вважатись правомірним та підлягає скасуванню. 
Також позивач наголосив, що акт перевірки, на підставі якого прийнято спірне рішення, взагалі не відображає зміст та суть встановлених контролюючим органом порушень. З описової частини акта перевірки не зрозуміло в чому, на думку податкового органу, полягає склад вчиненого правопорушення. Зміст акту свідчить, що податковим органом не наведено жодної доводу, який би підтверджував здійснення позивачем господарської діяльності, яка не може здійснюватися платниками єдиного податку першої - третьої груп. В свою чергу, неповнота висновків акта перевірки, виключає можливість стверджувати про здійснення позивачем господарської діяльності, яка не може здійснюватися платниками єдиного податку першої - третьої груп. Аналогічного висновку дійшов Верховного Суду у постанові від 18.03.2025 у справі № 160/21398/24.
Так, незважаючи на те, що акт податкової перевірки не є самостійним предметом судового оскарження, він є одним із доказів в адміністративній справі про визнання протиправним рішення контролюючого органу, прийнятого за наслідками проведеної перевірки. Текст акта перевірки повинен деталізовано відображати зміст та суть встановлених контролюючим органом порушень та відповідати встановленим висновкам про вчинене платником податків порушення. Описова частина акта перевірки повинна бути сформульована таким чином, щоб платник податків міг зрозуміти в чому, на думку податкового органу, полягає склад вчиненого правопорушення та, заперечуючи проти встановлених у висновках акта перевірки порушень, на підставі яких прийнято податкове повідомлення-рішення, мав змогу подати заперечення проти акта перевірки чи звернутися до суду з позовом про оскарження прийнятих за наслідками такої перевірки рішень контролюючого органу. Про обов`язок деталізувати зміст виявлених порушень та необхідність відповідності такого опису вказаним висновкам про вчинене в акті перевірки акцентує увагу в і Верховний Суд, зокрема в постанові від 26.06.2023 у справі №815/6819/14.
У клопотанні про долучення доказів позивач пояснив, що в 2022 році ФОП ОСОБА_1 не звертався до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах електронних комунікацій, радіочастотного спектра та надання послуг поштового зв`язку із заявою про включення його до реєстру постачальників електронних комунікаційних мереж та послуг, і не здійснював діяльність передбачену КВЕД 61,10 та 61,90. На підтвердження цього факту Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах електронних комунікацій, радіочастотного спектра та надання послуг поштового зв`язку надала лист № 06-2094/104 від 19.03.2025 у відповідь на адвокатський запит адвоката Шестакової Ю.В., яким підтвердила що у 2022 році ФОП ОСОБА_1 до реєстру постачальників електронних комунікаційних мереж та/або послуг не внесений. Крім того, за відкритими даними реєстру постачальників електронних комунікаційних мереж та/або послуг, який розміщений на офіційному сайті Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах електронних комунікацій, радіочастотного спектра та надання послуг поштового зв`язку відсутня інформація про включення ФОП ОСОБА_1 до зазначеного реєстру. Проте, приймаючи рішення №4872/26-15-24-01-19-13/ НОМЕР_1 від 30.10.2024 про анулювання реєстрації платника єдиного податку, відповідач цю обставину не досліджував.
Відповідач у відзиві проти задоволення позовних вимог заперечив та вказав, що з метою дотримання норм чинного податкового законодавства та у зв`язку з порушенням умов застосування спрощеної системи оподаткування на підставі пункту 76.1 статті 76, пунктів 299.10, 299.11 статті 299 Податкового кодексу України проведено камеральну перевірку щодо порушення платником єдиного податку ФОП ОСОБА_1 умов застосування спрощеної системи оподаткування.
За результатами перевірки Головним управлінням Державної податкової служби у м. Києві складено акт про результати перевірки щодо порушення платником єдиного податку умов застосування спрощеної системи оподаткування від 30.09.2024 № 4980/26-15- 24-01-19-03/ НОМЕР_1 , який 02.10.2024 направлено засобами поштового зв`язку (номер поштового відправлення 0900968360873) на податкову адресу платника податку: АДРЕСА_1 та повернуто неврученим в зв`язку з закінченням терміну зберігання 21.10.2024. Заперечення на акт перевірки до відповідача не надходило. 
30.10.2024 Головним управлінням Державної податкової служби у м. Києві прийнято рішення № 4872/26-15-24-01-19-13/3128122055 про виключення позивача з реєстру платників єдиного податку 30.09.2024, яке 31.10.2024 надіслано засобами поштового зв`язку (номер поштового відправлення 0600978245444) на податкову адресу платника податку: АДРЕСА_1 та повернуто неврученим в зв`язку з закінченням терміну зберігання 18.11.2024.
Відповідно до Закону України «Про електронні комунікації» оператор і є постачальником при постачанні електронних комунікаційних послуг. Постачальник електронних комунікаційних послуг - суб`єкт господарювання, який надає та/або має право надавати електронні комунікаційні послуги на власних мережах та/або на мережах інших постачальників електронних комунікаційних послуг. 
Проте попередній Закон України «Про телекомунікації» (діяв до 01.01.2022) розділяв ці поняття та визначав окремо поняття «провайдер телекомунікацій» (суб`єкт господарювання, який має право на здійснення діяльності у сфері телекомунікацій без права на технічне обслуговування та експлуатацію телекомунікаційних мереж і надання в користування каналів електрозв`язку). 
Норми чинного Закону України «Про електронні комунікації» не визначають окремого суб`єкта господарювання, який має право на здійснення діяльності у сфері електронних комунікаційних послуг без права на технічне обслуговування та експлуатацію мереж. Тобто, відповідно до норм чинного закону платники єдиного податку фізичні особи підприємці при постачанні електронних комунікаційних послуг не мають права обирати спрощену систему оподаткування, обліку та звітності. 
Згідно з Класифікацією видів економічної діяльності, затвердженою наказом Державного комітету статистики України від 23.12.2011 № 396 діяльність з надання послуг, доступу до мережі Інтернет не відокремлюється в окремий клас або підклас видів економічної діяльності, а є складовою класів 61.10 «Діяльність у сфері проводового електрозв`язку», 61.20 «Діяльність у сфері безпроводового електрозв`язку», 61.30 «Діяльність у сфері супутникового електрозв`язку» та класу 61.90 «Інша діяльність у сфері електрозв`язку». Отже, фізичні особи - підприємці, які обрали вищевказані КВЕДи та надають електронні комунікаційні послуги не мають права застосовувати спрощену систему оподаткування.
У зв`язку з вищезазначеним, Головним управлінням ДПС у м. Києві правомірно анульовано реєстрацію ФОП ОСОБА_1 як платника єдиного податку шляхом виключення з реєстру.
Обставини справи, встановлені судом. 
ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) перебуває на обліку в Центральної державної податкової інспекції Головного управління Державної податкової служби у місті Києві як фізична особа - підприємець, з 25.09.2013 застосовував спрощену систему оподаткування, з 01.01.2016 по 30.09.2024 - 3 групу платників за ставкою 5 відсотків доходу. 
30.09.2024 на підставі пунктів 299.10 та 299.11 статті 299 Податкового кодексу України проведено перевірку щодо порушення умов застосування платником єдиного податку ФОП ОСОБА_1 спрощеної системи оподаткування.
За результатами перевірки складено акт № 4980/26-15- 24-01-19-03/ НОМЕР_1 від 30.09.2024, яким встановлено порушення ФОП ОСОБА_1 абзацу 5 підпункту 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 Податкового кодексу України (здійснення видів діяльності, які не дають права застосовувати спрощену систему оподаткування, а саме видів діяльності за КВЕД 61.10 «Діяльність у сфері проводового електрозв`язку» та 61.90 «Інша діяльність у сфері електрозв`язку» всупереч підпункту 8 підпункту 291.5.1 пункту 291.5 статті 291 Податкового кодексу України. 
Рішенням Головного управління Державної податкової служби у місті Києві від 30.10.2024 № 4872/26-15-24-01-19-13/ НОМЕР_1 ФОП ОСОБА_1 виключено з реєстру платників єдиного податку з 30.09.2024 за порушення, встановлені актом перевірки № 4980/26-15- 24-01-19-03/ НОМЕР_1 від 30.09.2024.
Вважаючи таке рішення та дії відповідача щодо виключення ФОП ОСОБА_1 з реєстру платників єдиного податку протиправними, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Оцінка аргументів сторін, релевантні джерела права та висновки суду 
Суд повинен вирішити, чи відповідає вимогам чинного законодавства оскаржуване позивачем рішення Головного управління Державної податкової служби у місті Києві №4872/26-15- 24-01-19-13/ НОМЕР_1 від 30.10.2024 про анулювання реєстрації фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 платником єдиного податку.
Якщо оскаржуване рішення підлягає визнанню протиправними та скасуванню, то суд також повинен вирішити, чи є підстави зобов`язати Головне управління Державної податкової служби у місті Києві поновити реєстрацію фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 як платника єдиного податку третьої групи з 01.01.2025 шляхом внесення відповідного запису до реєстру платників єдиного податку.
Суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне.
Положеннями частини другої статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, регулює Податкового кодексу України, який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
Відповідно до пункту 291.2 статті 291 Податкового кодексу України спрощена система оподаткування, обліку та звітності - це особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.
Юридична особа чи фізична особа - підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою (пункт 291.3 статті 291 Податкового кодексу України).
Згідно з підпунктом 8 підпункту 291.5.1 пункту 291.5 статті 291 Податкового кодексу України не можуть бути платниками єдиного податку першої - третьої груп суб`єкти господарювання (юридичні особи та фізичні особи - підприємці), які здійснюють: діяльність з надання послуг пошти (крім кур`єрської діяльності), діяльність з надання послуг фіксованого телефонного зв`язку з правом технічного обслуговування та експлуатації телекомунікаційних мереж і надання в користування каналів електрозв`язку (місцевого, міжміського, міжнародного), діяльність з надання послуг фіксованого телефонного зв`язку з використанням безпроводового доступу до телекомунікаційної мережі з правом технічного обслуговування і надання в користування каналів електрозв`язку (місцевого, міжміського, міжнародного), діяльність з надання послуг рухомого (мобільного) телефонного зв`язку з правом технічного обслуговування та експлуатації телекомунікаційних мереж і надання в користування каналів електрозв`язку, діяльність з надання послуг з технічного обслуговування та експлуатації телекомунікаційних мереж, мереж ефірного теле- і радіомовлення, проводового радіомовлення та телемереж.
Відповідно до підпункту 3 пункту 299.10 статті 299 Податкового кодексу України реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у випадках, визначених підпунктом 298.2.3 пункту 298.2 та підпунктом 298.8.6 пункту 298.8 статті 298 цього Кодексу.
Положеннями підпункту 5 підпункту 298.2.3 Податкового кодексу України визначено, що платники єдиного податку зобов`язані перейти на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом у разі здійснення видів діяльності, які не дають права застосовувати спрощену систему оподаткування, або невідповідності вимогам організаційно-правових форм господарювання - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) періодом, у якому здійснювалися такі види діяльності або відбулася зміна організаційно-правової форми.
За правилами пункту 299.11 статті 299 Податкового кодексу України у разі виявлення відповідним контролюючим органом під час проведення перевірок порушень платником єдиного податку першої-третьої груп вимог, анулювання реєстрації платника єдиного податку першої-третьої груп проводиться за рішенням такого органу, прийнятим на підставі акта перевірки, з першого числа місяця, наступного за кварталом, в якому допущено порушення. У такому випадку суб`єкт господарювання має право обрати або перейти на спрощену систему оподаткування після закінчення чотирьох послідовних кварталів з моменту прийняття рішення контролюючим органом.
Положеннями пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України визначено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.
Відповідно до пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового, даних СОД РРО.
Предметом камеральної перевірки також можуть бути: 1) своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків); 2) своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних; 3) своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах; 4) повнота нарахування та своєчасність сплати податку на доходи фізичних осіб та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у разі невідповідності резидента Дія Сіті вимогам, визначеним пунктами 2, 3 частини першої та пунктом 10 частини другої статті 5 Закону України «Про стимулювання розвитку цифрової економіки в Україні»; 5) своєчасність подання заяви про взяття на облік фінансових агентів відповідно до вимог статті 39-3 цього Кодексу; 6) своєчасність подання фінансовими агентами звітів про підзвітні рахунки, виправлених звітів про підзвітні рахунки; 7) своєчасність надання фінансовими агентами відповіді на запити (повідомлення) контролюючого органу, що надсилаються у випадках, визначених статтею 39-3 цього Кодексу; 8) своєчасність подання повідомлення про структуру власності та кінцевих бенефіціарних власників відповідно до вимог пункту 44-1.2 статті 44-1 цього Кодексу; 9) своєчасність подання особою, яка здійснює управління або адміністрування трасту, повідомлення про укладення договору щодо управління або адміністрування трасту або про припинення такого договору, фінансової звітності, копій первинних документів та іншої інформації щодо трасту на запит контролюючого органу у випадках, передбачених статтею 44-2 цього Кодексу; 10) своєчасність надання інформації на запит контролюючого органу відповідно до пункту 44-1.3 статті 44-1, підпунктів 6-8 підпункту 73.3.1 пункту 73.3 статті 73 цього Кодексу; 11) своєчасність та повнота сплати узгодженої суми грошового зобов`язання у вигляді авансового внеску з податку на прибуток підприємств, визначеного відповідно до пункту 141.13 статті 141 цього Кодексу, на підставі даних Реєстру пунктів обміну іноземної валюти.
Порядок проведення камеральної перевірки визначений у статті 76 Податкового кодексу України, в якій зазначено, що камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) такого органу або направлення на її проведення. Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком.
Згідно з підпунктом 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.
З огляду на викладене, реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у встановлених законом випадках. При цьому, прийняття контролюючим органом рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку можливе лише на підставі проведеної документальної перевірки відповідного платника податку та встановлених в ході останньої порушень, відповідно до яких платник податків не може перебувати на спрощеній системі оподаткування. Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 18.03.2025 у справі № 160/21398/24, від 05.02.2019 у справі № 805/206/17-а, від 19.02.2019 у справі № 826/7216/17.
Також Верховний Суд у постанові від 21.02.2020 у справі № 826/17123/18 сформував правовий висновок, відповідно до якого таким підставам позову як порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення перевірки суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу, а у разі, якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, - переходити до перевірки підстав позову щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства.
Крім того, Верховний Суд у постанові від 22.09.2020 у справі № 520/8836/18, дійшов висновку, що перевірка є способом реалізації владних управлінських функцій контролюючим органом як суб`єктом владних повноважень, який зобов`язаний діяти тільки на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України та законами України. Установивши порушення процедури проведення перевірки, її підстав, наслідком чого є визнання протиправними її результатів, суд може не переходити до аналізу інших обставин, що слугували підставою ухвалення суб`єктом владних повноважень індивідуальних актів.
Суд встановив, що оцінку питанню правомірності перебування позивача як платника єдиного податку третьої групи на спрощеній системі відповідач надав під час проведення камеральної перевірки. Враховуючи, що контролюючим органом рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку прийнято не на підставі документальної перевірки та встановлених в ході неї порушень, суд доходить висновку, що відповідачем не було дотримано процедури анулювання реєстрації платника єдиного податку шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку і єдиним можливим наслідком вказаного порушення є визнання неправомірним та скасування рішення, прийнятого за наслідками такої перевірки. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 11.02.2026 у справі № 260/8313/24, розглядаючи подібні правовідносини. У цій постанові Суд також наголосив, що, установивши порушення процедури проведення перевірки, суд не повинен переходити до аналізу інших обставин, що слугували підставою ухвалення відповідачем оскаржуваного рішення.
Позовна вимога про зобов`язання відповідача поновити реєстрацію позивача платником єдиного податку третьої групи шляхом внесення відповідного запису до реєстру платників єдиного податку підлягає задоволенню як похідна. Суд розглядаючи справу в межах позовних вимог вважає, що відповідач повинен поновити реєстрацію позивача як платника єдиного податку з 01.01.2025 (з дати зазначеною позивачем).
Таким чином, позовні вимоги необхідно задовольнити.
Розподіл судових витрат.
Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Позивач просить суд стягнути на його користь з Головного управління Державної податкової служби у місті Києві судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 6056 грн 00 коп. З огляду на задоволення обох позовних вимог, суд покладає витрати по сплаті судового збору на відповідача.
Керуючись статтями 242-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

УХВАЛИВ:

1. Позовні вимоги - задовольнити.
2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Державної податкової служби у місті Києві №4872/26-15- 24-01-19-13/3128122055 від 30.10.2024 про анулювання реєстрації платника єдиного податку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 .
2. Зобов`язати Головне управління Державної податкової служби у місті Києві поновити реєстрацію фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 платником єдиного податку третьої групи з 01.01.2025 шляхом внесення відповідного запису до реєстру платників єдиного податку.
3. Стягнути на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 6056 грн 00 коп. (шість тисяч п`ятдесят шість гривень нуль копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у місті Києві.
4. Надіслати учасникам справи (їх представникам) копію судового рішення в порядку, передбаченому частиною п`ятою статті 251 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення та набирає законної сили в порядку встановленому статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Учасники справи:
Позивач: фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 );
Відповідач: Головне управління Державної податкової служби у місті Києві (ЄДРПОУ: 44116011, м. Київ, вулиця Шолуденка, будинок 33/19);

Суддя Сас Є.В.