ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
вул. Володимира Винниченка 1, м. Дніпро, 49505
E-mail: inbox@dp.arbitr.gov.ua, тел. (056) 377-18-58, fax (056) 377-38-63

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.04.2026	м. Дніпро	Справа № 904/740/26	

за позовом Фізичної особи-підприємця Кравцової Світлани Миколаївни, м. Харків 
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Метал", м. Дніпро 
про стягнення заборгованості 30 000,00грн. 

Суддя Ліпинський О.В.

Представники: справу розглянуто без повідомлення (виклику) учасників справи

СУТЬ СПОРУ:
Фізична особа-підприємець Кравцова Світлана Миколаївна (далі - Позивач) звернулась до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Метал" (далі - Відповідач) про стягнення заборгованості 30 000,00грн.
Заявлені вимоги обґрунтовані неналежним виконанням Відповідачем зобов`язання щодо сплати за надані послуги.
Ухвалою суду від 24.02.2026 року відкрито провадження у справі №904/740/26, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників, відповідно до ч. 5 ст. 252 ГПК України.
Відповідач про розгляд справи повідомлений належним чином, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа до електронного кабінету від 24.02.2026 року.
В порушенням вимог ухвали суду від 24.02.2026 року, Відповідач відзив на позовну заву не надав, в зв`язку із чим, керуючись ч. 9 ст. 165 ГПК України, справа вирішується за наявними матеріалами.
Враховуючи приписи ч. 4 ст. 240 ГПК України, у зв`язку з розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи, рішення ухвалено без його проголошення.
Розглянувши матеріали справи, дослідивши подані докази, господарський суд, - 

ВСТАНОВИВ:
Як убачається зі змісту позовної заяви, Позивачем (Перевізником) було надано Відповідачу (Замовнику) послуги перевезення вантажу автомобільним транспортом за маршрутом: м. Чугуїв — м. Балаклія — м. Ізюм — с. Близнюки — м. Берестин — смт. Нова Водолага — м. Валки — м. Богодухів — м. Дніпро.
24.10.2025 року Позивачем (Перевізником) було виставлено рахунок-фактуру № 9 від 24.10.2025 року на оплату транспортних послуг у сумі 30 000,00 грн. (а.с.7).
Факт надання транспортних послуг Відповідачу підтверджується Актом приймання-передачі наданих послуг № 9 від 27.10.2025 року на суму 30 000,00 грн. (а.с.6), який підписаний представниками обох сторін та скріплений печатками. У зазначеному Акті сторони підтвердили, що послуги надані у повному обсязі, виконані належним чином, а також зазначили, що претензій щодо обсягу, строків та якості наданих послуг не мають.
Відповідач за надані послуги перевезення не розрахувався, внаслідок чого в останнього виникла заборгованість у розмірі 30 000,00 грн.
26.11.2025 року на адресу Відповідача направлено претензію з вимогою про сплачу заборгованості.
На час вирішення справи в суді, Відповідач факт надання Позивачем послуг перевезення не спростував, доказів оплати заборгованості суду не представив.
Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 908 ЦК України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.
Згідно зі ст. 909 ЦК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами). Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору перевезення вантажу.
Частинами 3, 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Суд вважає за необхідне наголосити на тому, що 17.10.2019 набув чинності Закон України від 20.09.2019 № 132-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні", яким було, зокрема, змінено назву статті 79 господарського процесуального кодексу України з "Достатність доказів" на нову - "Вірогідність доказів" та викладено її у новій редакції, фактично впровадивши в господарський процес стандарт доказування "вірогідності доказів".
Стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.
Відповідно до статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.
Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі №917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).
Зазначений підхід узгоджується з судовою практикою Європейського суду з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п. 1 ст. 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23 серпня 2016 року у справі "Дж. К. та Інші проти Швеції" ("J.K. AND OTHERS v. SWEDEN") ЄСПЛ наголошує, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри".
Здійснивши оцінку наданих у справу доказів з точки зору наведеної норми процесуального закону, суд дійшов висновку, що докази на підтвердження позовних вимог, з достатньою долею вірогідності підтверджують факт надання Позивачем та прийняття Відповідачем послуг перевезення, що є підставою для виникнення у Відповідача обов`язку з їх оплати. 
На підставі викладеного з урахуванням встановлених обставин, заявлені вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.
Враховуючи приписи ст. 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.
Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 77-79, 86, 129, 233, 236-241, 247, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:
Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Метал" (49005, м. Дніпро, вул. О. Гончара, 16, код ЄДРПОУ 24446930) на користь Фізичної особи-підприємця Кравцової Світлани Миколаївни ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 30 000,00 грн. заборгованості за надані послуги перевезення вантажу, 3 328,00 грн. витрат зі сплати судового збору. 

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили у відповідності до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Суддя О.В. Ліпинський