Номер провадження: 22-ц/813/2290/26 
Справа № 496/4453/21
Головуючий у першій інстанції Портна О. П.
Доповідач Комлева О. С.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.03.2026 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:
головуючого-судді Комлевої О.С.,
суддів: Громіка Р.Д., Сегеди С.М.,
розглянувши в порядку письмового провадження без виклику учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», в інтересах якого діє адвокат Яковлєва-Ангеловська Ольга Анатоліївна, на рішення Біляївського районного суду Одеської області від 17 жовтня 2025 року, ухваленого під головуванням судді Портна О.П., у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу кредитором спадкодавця,

в с т а н о в и в:

24.09.2020 року Акціонерне товариство комерційного банку «ПриватБанк» (далі по тексту АТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду із позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в подальшому викладену 06.05.2024 року в новій редакції.
Свої вимоги мотивує тим, що ОСОБА_3 звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву б/н від 06.03.2011 року, підтвердивши свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами та правилами надання банківських послуг та тарифами банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua. складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. 
Банком на підставі договору надання банківських послуг відкрито кредитний рахунок із початковим кредитним лімітом у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, яка додається до позову, а відповідачу надано у користування кредитну картку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 9000,00 грн, що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. Відповідно до договору позичальник доручив банку списувати з карткового рахунку суми грошових коштів у розмірі здійснених ним операцій, а також вартість послуг, визначену тарифами при настанні термінів платежу, а при виникненні боргових зобов`язань, списувати з будь – якого рахунку відкритого в банку, грошові кошти для здійснення платежу з метою повного або часткового погашення боргових зобов`язань, у тому числі мінімального обов`язкового платежу. 
ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник, ОСОБА_3 , помер. Представник позивача зазначає, що спадкоємці позичальника мали право подати заяву про прийняття або про відмову від спадщини у строк з 01.10.2019 року по 01.04.2020 року. В даному випадку спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є ОСОБА_1 . Таким чином, відповідачка прийняла спадщину, до складу якої входять, у тому числі кредитні зобов`язання померлого позичальника. 
На виконання вимог ч. 2 ст. 1281, ч. 3 ст. 1281 ЦК України, позивачем 20.08.2020 року направлена претензія кредитора до Біляївської районної державної нотаріальної контори Одеської області та 08.09.2020 року отримана відповідь, в якій зазначалось, що спадкоємці померлого позичальника із заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не звертались та спадкова справа після смерті спадкодавця була заведена на підставі претензії АТ КБ «ПриватБанк». 
09.04.2021 року до спадкоємців позичальника направлено лист-претензію, згідно яких позивач пред`явив свої вимоги, але ніяких дій не було виконано. Станом на 01.10.2019 року заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором № б/н від 06.03.2011 року становить 5648,69 грн.
З огляду на викладене, позивач просить суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 5648,69 грн за кредитним договором № б/н від 06.03.2011 року та вирішити питання про розподіл судових витрат.
23.07.2024 року ухвалою Біляївського районного суду Одеської області заучено у якості співвідповідача до участі у розгляді справи ОСОБА_2 .
Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 17.10.2025 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, представником АТ КБ «ПриватБанк» подано апеляційну скаргу, в якій просить суду оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити.
Апеляційна скарга мотивована неповним встановленням судом першої інстанції всіх обставин справи, ненадання належної оцінки доказам та порушенням норм процесуального права і неправильним застосуванням норм матеріального права, зазначаючи, що в даному випадку спадкоємцями, які постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , оскільки на час смерті спадкодавця вони були зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 . При цьому, скаржником зауважується, що матеріали справи не містять доказів того, що відповідачі протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, заявили відмову від прийняття спадщини, відповідачем таких доказів не надано. Також відсутні докази, що відповідачі не проживали разом з позичальником на день його смерті матеріали справи не містять, тобто відповідачі вважаються такими, що фактично прийняли спадщину.
Скаржником також зауважено, що судом не перевірено хто є власником будинку за адресою реєстрації спадкодавця.
Своїм правом передбаченим положеннями ст. 360 ЦПК України учасники справи не скористалися, відзив на адресу суду не надходив.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.
Згідно приписів ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Згідно з ч. 3 ст. 369 ЦПК України, з урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути апеляційні скарги, зазначені в частинах першій та другій цієї статті, у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи вищевикладене, оскільки із матеріалів справи не вбачається обставин, які б унеможливлювали розгляд справи без повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення відповідно до ст. 376 ЦПК України є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, 06.03.2011 року позичальник звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву б/н від 06.03.2011 року, підтверджуючи свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua. складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. На підставі підписаної заяви-анкети видано наступні кредитні картки: 06.03.2012 року – НОМЕР_1 , термін дії: 06/15; 25.06.2015 року – НОМЕР_2 , термін дії: 10/17; 18.08.2017 року – 5168755113914663, термін дії: 08/21; 18.08.2017 року – 5168755113914663, термін дії: 08/21. 
З розрахунку заборгованості за договором № б/н від 06.03.2011 року вбачається, що загальний розмір заборгованості позичальника станом на 30.06.2019 року становить 8668,08 гривень.
З розрахунку заборгованості за договором № б/н від 06.03.2011 року вбачається, що загальний розмір заборгованості позичальника станом на 01.09.2021 року становить 5648,69 гривень. 
Згідно довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на ОСОБА_3 , розмір наданого кредитного ліміту неодноразово змінювався, а саме: 06.03.2012 року – старт карткового рахунку; 06.03.2012 року – 300,0 грн (встановлення кредитного ліміту); 06.03.2012 року – 300,0 грн; 29.08.2014 року – збільшено до 2000,0 грн; 07.07.2017 року – збільшено до 5000,0 грн; 05.11.2017 року – збільшено до 9000,0 грн; 14.11.2019 року – зменшено до 8380,0 грн; 13.12.2019 року – зменшено до 7660,0 грн; 19.12.2019 року – зменшено до 7160,0 грн; 14.01.2020 року – зменшено до 0 грн.
Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , виданого Біляївським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області 01 жовтня 2019 року, а/з № 793, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_3 у віці 65 років. (а.с. 56)
20.08.2020 року позивачем направлено на адресу Біляївської державної нотаріальної контори Одеської області, претензію кредитора в порядку ст. 1281 ЦК України, на підставі якої заведено спадкову справу № 505/2020 щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , що підтверджується листом Біляївської районної державної нотаріальної контори Одеської області від 26.08.2020 року, вих. № 2445/02-14. 
09.04.2021 року позивачем направлено ОСОБА_1 лист-претензію від 26.03.2021 року, вих. № SAMDN50000059289509. 
З наданої Біляївською державною нотаріальною конторою Одеської області, копії спадкової справи № 505/2020 щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , вбачається, що спадкова справа заведення на підставі претензії кредитора – Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», інших спадкоємців немає.
Станом на 01.10.2019 року за останнім місцем реєстрації та проживання померлого зареєстровані: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_7 , що підтверджується довідкою про проживання № 972 від 01.05.2023 року виданою Усатівською сільською радою Одеського району Одеської області. 
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не надано належних і допустимих доказів наявності та вартості спадкового майна, яке належало ОСОБА_3 станом на 01.10.2019 року (довідок/витягів з ДРРП, БТІ, реєстрів МВС, банківських довідок тощо). Сам факт реєстрації осіб разом зі спадкодавцем за однією адресою не підтверджує ані прийняття спадщини у встановленому порядку, ані існування спадкового майна, у межах вартості якого спадкоємці можуть нести відповідальність (ст. 1282 ЦК України; постанова ВС від 21.08.2019 року у справі № 320/6489/16-ц). Враховуючи недоведеність позивачем наявності та об`єму спадкового майна після смерті ОСОБА_3 , у межах вартості якого спадкоємці останнього несуть відповідальність перед кредитором, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову банку до спадкоємиці боржника.
Колегія суддів не погоджується із вказаними висновками суду першої інстанції та з огляду на доводи апеляційної скарги вважає за необхідне заначити наступне.
У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
За положенням ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Згідно зі ст.1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
У постанові Верховного Суду від 08 березня 2023 рок у справі № 669/446/17 (провадження № 61-8415св21) зазначено, що «у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво у порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи її спадкоємця, тобто відбувається передбачена законом заміна боржника у зобов`язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного у спадщину. Отже, правовідносини, що виникли між банком та боржником (який помер), після його смерті трансформуються у зобов`язальні правовідносини, що виникли між кредитодавцем та спадкоємцями боржника і вирішуються у порядку статті 1282 ЦК України. При вирішенні спорів про стягнення заборгованості за вимогами кредитора до спадкоємців боржника, судам для правильного вирішення справи необхідно встановлювати такі обставини: чи пред`явлено вимогу кредитором спадкодавця до спадкоємців боржника у строки, визначені частинами другою та третьою статті 1282 ЦК України, оскільки у разі пропуску таких строків, на підставі частини четвертої статті 1281 ЦК України кредитор позбавляється права вимоги; коло спадкоємців, які прийняли спадщину; при дотриманні кредитором строків, визначених статтею 1282 ЦК України, та правильному визначенні кола спадкоємців, які залучені до участі у справі як відповідачі, суд встановлює дійсний розмір вимог кредитора (перевіряє розрахунок заборгованості станом на день смерті боржника, який є днем відкриття спадщини); при доведеності та обґрунтованості вимог кредитора боржника, суду належить встановити обсяг спадкового майна та його вартість, визначивши тим самим межі відповідальності спадкоємця (спадкоємців) за боргами спадкодавця відповідно до частини першої статті 1282 ЦК України».
Обов`язок доказування обставин щодо розміру заборгованості боржника на день відкриття спадщини, наявність спадкоємців боржника, дотримання кредитором строку, визначеного статтею 1282 ЦК України, і звернення з вимогою до спадкоємців боржника належить до обов`язку позивача як кредитора спадкодавця, а до обов`язку спадкоємця позичальника, у разі заперечення проти заявлених вимог, належить обов`язок доведення розміру та вартості успадкованого ним майна. Таким чином, обсяг спадкового майна та його вартість повинен доводити спадкоємець, який заперечує вимоги кредитора спадкодавця, оскільки відповідальність спадкоємця за зобов`язаннями спадкодавця обмежена вартістю успадкованого майна (постанова Верховного Суду від 16.11.2023 року у справі № 487/1342/21).
При вирішенні спорів про стягнення заборгованості за вимогами кредитора до спадкоємців боржника, судам для правильного вирішення справи необхідно встановлювати такі обставини:
- чи пред`явлено вимогу кредитором спадкодавця до спадкоємців боржника у строки, визначені частинами другою та третьою статті 1281 ЦК України, оскільки у разі пропуску таких строків, на підставі частини четвертої статті 1281 ЦК України кредитор позбавляється права вимоги;
- коло спадкоємців, які прийняли спадщину;
- при дотриманні кредитором строків, визначених статтею 1281 ЦК України, та правильному визначенні кола спадкоємців, які залучені до участі у справі як відповідачі, суд встановлює дійсний розмір вимог кредитора (перевіряє розрахунок заборгованості станом на день смерті боржника, який є днем відкриття спадщини);
- при доведеності та обґрунтованості вимог кредитора боржника, суду належить встановити обсяг спадкового майна та його вартість, визначивши тим самим межі відповідальності спадкоємця (спадкоємців) за боргами спадкодавця відповідно до частини першої статті 1282 ЦК України. (постанова Верховного Суду від 19.04.2024 року у справі № 613/311/23).
Положення статті 1282 ЦК України забезпечують дотримання балансу прав та інтересів усіх учасників цих правовідносин. Зокрема, спадкоємець, приймаючи спадщину, реалізує свій майновий інтерес щодо набуття у власність спадкового майна, водночас у нього виникає обов`язок сплатити заборгованість спадкодавця, проте виключно у межах вартості отриманого у спадщину майна. У свою чергу кредитор, укладаючи договори кредитування, може бути упевненим у сплаті йому заборгованості позичальника у разі його смерті за рахунок спадкового майна, яке прийняли спадкоємці боржника.
Задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватись у межах вартості отриманого ними у спадщину майна. У разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна особа не набуває статусу спадкоємця і, як наслідок, у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи (постанова Верховного Суду від 08.01.2025 року у справі № 725/1751/22).
Згідно встановлених судом матеріалів справи,06.03.2011 року ОСОБА_3 звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву б/н від 06.03.2011 року, на підставі якої останньому видано банківську картку та встановлено кредитний ліміт у розмірі визначеному наданою банком довідкою про зміну кредитного ліміту.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, що підтверджується долученою до матеріалів справи копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , виданого Біляївським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області 01 жовтня 2019 року, актовий запис про смерть № № 793.
Згідно копії спадкової справи, яка надійшла на адресу суду на виконання ухвали Біляївського районного суду Одеської області від 13.02.2023 року, спадкова справа заведена на підставі претензії кредитора – АТ КБ «ПриватБанк», яка надійшла до Біляївської державної нотаріальної контори 26.08.2020 року. Наведене також підтверджується наявною в матеріалах спадкової справи інформаційною довідкою зі спадкового реєстру (а.с. 106).
Відомостей щодо звернення спадкоємців майна ОСОБА_3 до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини в матеріалах справи не міститься.
Разом з тим, згідно наданої Усатівською сільською радою Одеського району Одеської області довідки про проживання від 01.05.2023 року № 972, станом на 01.10.2019 року разом з ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 проживали дружина - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та донька – ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с. 117, 117 зворот). 
Вказана довідка направлена на адресу суду на виконання ухвали Біляївського районного суду Одеської області від 13.02.2023 року про витребування (а.с. 93-94).
За положеннями ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 2 ст. 1220 ЦК України).
Тобто, часом відкриття спадщини в даному випадку є 01.10.2019 року, при цьому станом на вказану дату згідно наявної в матеріалах справи довідки разом з спадкодавцем проживали його дружина та донька, які у відповідності до положень ст. 1268 ЦК України вважаються такими, що прийняли спадщину після смерті ОСОБА_3 . 
Вказаним спадкоємців судом першої інстанції ухвалою від 23.07.2024 року залучено до участі у розгляді справи в якості співвідповідачів (а.с. 152-153) та повідомлено відповідачів про наявність в провадженні Біляївського районного суду Одеської області вказаної цивільної справи, шляхом направлення за допомогою засобів поштового зв`язку копії ухвали про відкриття провадження із повідомлення дати судового засідання. 
Наявність будь-яких інших спадкоємців після смерті ОСОБА_3 матеріалами справи не встановлено та безпосередньо з копії спадкової справи не вбачається.
При цьому, слід зауважити щодо положень ст. 1296 ЦК України, згідно якого відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
Також з матеріалів справи вбачається направлення АТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_1 листа-претензії від 26.03.2021 року, вих. № SAMDN5000005928950, що підтверджується реєстром згрупованих поштових відправлень –рекомендованих листів (а.с. 61).
Положення ст. 1282 ЦК України в свою чергу забезпечують дотримання права кредитора на сплату його заборгованості у разі смерті позичальника, тобто дотримання забезпечення належного виконання кредитних зобов`язань.
Разом з тим, саме на спадкоємця позичальника, у разі заперечення проти заявлених вимог, покладається обов`язок доведення розміру та вартості успадкованого ним майна (постанова Верховного Суду від 16.11.2023 року у справі № 487/1342/21). Тобто, доведення обсяг спадкового майна та його вартість покладається саме на відповідачів вданому випадку, а встановлення даного обсягу відносить до обов`язку суду. 
З огляду на наявні матеріали справи, судом першої інстанції вставлено належним чином коло спадкоємців після смерті ОСОБА_3 та як наслідок залучено їх до участі у справі в якості співвідповідачів, а також повідомлено про розгляд даної цивільної справи. Будь-яких заперечень відповідачів на адресу суду не надходило, в тому числі й безпосередньо під час перебування даної справи в суді апеляційної інстанції. Відповідно, з огляду на викладене, колегія суддів вважає за необхідне зауважити щодо помилкових висновків суду в частині відсутності правових підстав для задоволення заявлених позовних вимог з підстав не надання позивачем належних і допустимих доказів наявності та вартості спадкового майна, яке належало ОСОБА_3 станом на 01.10.2019 року.
Разом з тим, як зазначалося вище, відповідальність спадкоємця за зобов`язаннями спадкодавця обмежена вартістю успадкованого майна (постанова Верховного Суду від 16.11.2023 року у справі № 487/1342/21).
При цьому, спадкоємці несуть зобов`язання погасити нараховані проценти і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені боржникові за життя. Інші нараховані зобов`язання фактично не пов`язані з особою боржника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями (п. 32 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30 березня 2012 року № 5).
Згідно встановлених судом матеріалів справи та не спростованих відповідачами по справі, 06.03.2011 року ОСОБА_5 звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву б/н, на підставі якої видано наступні банківські картки: 06.03.2012 року – НОМЕР_1 , термін дії - 06/15; 25.06.2015 року – НОМЕР_2 , термін дії - 10/17; 18.08.2017 року – 5168755113914663, термін дії - 08/21; 18.08.2017 року – 5168755113914663, термін дії - 08/21 (а.с. 51).
Розмір кредитного ліміту згідно наданої банком довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на ім`я ОСОБА_3 неодноразово змінювався, а саме: 06.03.2012 року – 300,0 грн (встановлення кредитного ліміту); 29.08.2014 року – збільшено до 2000,0 грн; 07.07.2017 року – збільшено до 5000,0 грн; 05.11.2017 року – збільшено до 9000,0 грн; 14.11.2019 року – зменшено до 8380,0 грн; 13.12.2019 року – зменшено до 7660,0 грн; 19.12.2019 року – зменшено до 7160,0 грн; 14.01.2020 року – зменшено до 0 грн (а.с. 22).
З долученої банком виписки по рахунку ОСОБА_3 за договором № б/н за період з 06.03.2012 року по 09.09.2021 року вбачається користування останнім наданим йому кредитними коштами з рахуванням його неодноразової зміни розміру кредитного ліміту, а також періодичне погашення наявної заборгованості. 
Натомість, як вбачається з вказаної виписки, розмір заборгованості вирахуваний станом на 29.03.2020 року та після смерті ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) банком продовжувалися нараховуватися та списуватися відсотки за користуванням кредиту, за рахунок яких збільшувався загальний розмір заборгованості, з огляду на що вказаний розрахунок заборгованості підлягає перерахунку.
Натомість, як зазначалося вище, обов`язок щодо погашення заборгованості, в том числі й безпосередньо нарахованих відсотків тощо спадкоємці несуть виключно тільки у випадку виникнення такої заборгованості за життя боржника.
У постанові Верховного Суду від 02.10.2020 року у справі № 911/19/19 сформульовано правовий висновок про те, що суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то суд, з урахуванням конкретних обставин справи, самостійно визначає суми нарахувань, які підлягають стягненню, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру стягуваних сум нарахувань.
Розмір нарахованих відсотків після смерті ОСОБА_3 згідно наданої виписки становить 715,46 грн. 
При цьому, розмір внесених грошових коштів на банківських рахунок ОСОБА_3 після його смерті становить – 3744,70 грн.
Таким чином, враховуючи вищевикладене в своїй сукупності, розмір заборгованості, який підлягає стягненню з відповідачів, виключно в межах спадкового майна, та з урахуванням часки в спадковому майні, становить 4078,90 грн. 
Апеляційний суд також вважає за необхідне зазначити, що у відповідності до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (ч. 13 ст. 141 ЦПК України). 
За подання позовної заяви АТ КБ «ПриватБанк» сплачений судовий збір у розмірі 2270,0 грн, що підтверджується платіжним дорученням № ВОJ68B3K4I від 08.09.2021 року.
За подання апеляційної скарги АТ КБ «ПриватБанк» сплачений судовий збір у розмірі 3633,60 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № ZZ424B2FGL ВІД 14.11.2025 року.
Відповідно, з урахуванням висновків суду про наявність підстав для частково задоволення заявлених позивачем позовних вимог, судовий збір, який підлягає стягненню в рівних частках з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 становить 4191,55 грн.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.
З огляду на положення п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України ця справа є малозначною, а тому згідно п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Керуючись ст.ст. 367, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. 376, 384 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів,
у х в а л и в:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», в інтересах якого діє адвокат Яковлєва-Ангеловська Ольга Анатоліївна – задовольнити частково.
Рішення Біляївського районного суду Одеської області від 17 жовтня 2025 року – скасувати.
Ухвалити постанову, якою позовні вимоги Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» - задовольнити частково.
Стягнути солідарно з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце проживання – АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ) та ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , місце проживання - АДРЕСА_2 ), з урахування частки у спадщині, яка належить кожній в межах спадкового майна, на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 50, ЄДРПОУ 14360570) заборгованість у загальному розмірі 4078 (чотири тисячі сімдесят вісім) грн 90 коп.
У задоволені решти позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце проживання – АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ) та ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , місце проживання - АДРЕСА_2 ), в рівних частках на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 50, ЄДРПОУ 14360570) витрати по сплаті судового збору у розмірі 4191 (чотири тисячі сто дев`яносто один) грн 55 коп.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.
Повний текст судового рішення складений 26 березня 2026 року.

Головуючий О.С. Комлева

Судді Р.Д. Громік

С.М. Сегеда