Справа № 343/2168/25 
Провадження № 22-ц/4808/315/26 
Головуючий у 1 інстанції Керніцький І. І. 
Суддя-доповідач Девляшевський 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 лютого 2026 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів:
головуючого (суддя-доповідач) Девляшевського В.А.,
суддів:    Василишин Л.В., Луганської В.М.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Долинського районного суду в складі судді Керніцького І.І., ухвалене 03 грудня 2025 року в м. Долині Івано-Франківської області, у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Укр Кредит Фінанс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
встановив:
У листопаді 2025 року представник ТОВ «Укр Кредит Фінанс» звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Позовні вимоги обгрунтовував тим, що 18 травня 2024 року між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії №1397-0813, відповідно до умов якого банк надав позичальнику грошові кошти в розмірі 6 000,00 грн на строк 365 днів з базовим періодом 21 день з пільговою відсотковою ставкою 0,01% в день, зниженою процентною ставкою – 1,45% в день та стандартною процентною ставкою 1,45% в день. 04 червня 2024 року між сторонами була укладена додаткова угода до вказаного кредитного договору, відповідно до умов якої кредитодавець зобов`язався надати позичальнику у кредит додаткові грошові кошти у розмірі 6 000,00 грн. Кредитодавець умови договору виконав та перерахував кредитні кошти на платіжну картку позичальника.
Натомість ОСОБА_1 всупереч умов кредитного договору належним чином не виконала своїх зобов`язань щодо погашення кредиту, відсотків, внаслідок цього утворилась заборгованість, яка станом на 19 вересня 2025 року становить 69 615,40 грн, з яких: 11 996,40 грн – прострочена заборгованість за кредитом; 57 619,00 грн – прострочена заборгованість за нарахованими процентами. Кредитодавцем було прийнято рішення про часткове списання заборгованості позичальнику за нарахованими процентами та комісією у сумі 14 810,95 грн за умови погашення позичальником решти заборгованості за кредитним договором в розмірі 54 804,45 грн.
Посилаючись на вказані обставини, ТОВ «Укр Кредит Фінанс» просило стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за кредитним договором в розмірі 54 804,45 грн, з яких 11 996,40 грн прострочена заборгованість за кредитом та 42 808,05 грн прострочена заборгованість за нарахованими процентами. 

Рішенням Долинського районного суду від 03 грудня 2025 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Укр Кредит Фінанс» заборгованість за кредитним договором №1397-0813 від 18.05.2024 в розмірі 54 804,45 гривень, з яких: прострочена заборгованість за кредитом – 11 996,40 грн; прострочена заборгованість за нарахованими процентами – 42 808,05 грн, а також сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн.

Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову, або змінити рішення, зменшивши суму стягнення до фактично отриманого тіла кредиту або іншої співмірної суми.
Зазначила, що сума стягнення у 54 804,45 грн є явно непропорційною сумі фактично отриманого кредиту у розмірі 12 000,00 грн, що порушує принципи справедливості та співмірності відповідальності. Судом першої інстанції не було належним чином перевірено фактичне отримання нею кредиту, правомірність розрахунку заборгованості, поданого позивачем, зокрема щодо нарахування відсотків, штрафів та пені, а також відповідність умов договору вимогам законодавства про захист прав споживачів.
Також посилається на те, що не була присутня під час розгляду справи, що позбавило її можливості надати свої заперечення та докази, у зв`язку з чим судом не було повно і всебічно з`ясовано всі обставини справи.

У відзиві на апеляційну скаргу представниця ТОВ «Укр Кредит Фінанс» покликалась на законність та обґрунтованість рішення суду. Натомість, доводи апеляційної скарги вважає такими, що не містять підстав для його скасування. 
Вказує, що відповідач попередньо ознайомився з Договором та Правилами надання споживчих кредитів, Паспортом споживчого кредиту, Інформацією, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит та Таблицями обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за Договором № 1397-0813 (Графік платежів за Договором) відповідно до Методики Національного банку України, які складають єдиний договір, в якому визначаються всі його істотні умови. Створюючи заявку на отримання кредиту, відповідач самостійно вносить власні відомості, в тому числі номер банківської картки, на яку бажає отримати кредитні кошти. Відтак, кредитні кошти були перераховані ним саме у відповідності з умовами Кредитного договору, Правил та на підставі інформації про банківські реквізити для перерахування кредитних коштів отриманої від відповідача. На підтвердження перерахування відповідачу коштів до суду надано довідку про перерахування суми кредиту.
Зазначає, що у кредитному договорі сторонами було погоджено умови щодо розміру процентів та строку кредитування, і ОСОБА_1 погодилась з такими умовами шляхом електронного підпису договору одноразовим ідентифікатором. 

Враховуючи категорію справи та ціну позову, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Згідно зі статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд дійшов висновку, що скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.
Статтею 263 ЦПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Вказаним вимогам рішення суду першої інстанції відповідає не повністю.

Судом встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що 18 травня 2024 року між сторонами за допомогою веб-сайту (creditkasa.com.ua), було укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії №1397-0813. Згідно умов кредитного договору, позивач взяв на себе зобов`язання надати відповідачці кредит для задоволення особистих потреб в сумі 6 000,00 грн зі строком кредитування на 365 календарних днів до 17.05.2025. 
04 червня 2024 року сторони уклали додаткову угоду до договору про відкриття кредитної лінії №1397-0813, відповідно до умов якого кредитодавець зобов`язується надати позичальнику у кредит додаткові грошові кошти в розмірі 6 000,00 грн. Відповідно до п.2.3 угоди після надання кредитодавцем позичальнику у кредит додаткових грошових коштів позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю суму грошових коштів в розмірі 11996,40 грн, яка складається з суми кредиту, яка була надана позичальнику за договором та неповернута на момент укладення цієї додаткової угоди, та суми додаткових грошових коштів, наданих позичальнику у кредит на підставі цієї додаткової угоди. З урахуванням продовження строку кредитування/строку дії договору згідно викладених умов додаткової угоди строк кредитування, тобто строк, на який надається кредит позичальнику, становить 382 дні.
ТОВ «Укр Кредит Фінанс» виконало взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредит відповідно до умов укладеного договору.
Відповідачка, в порушення умов договору своєчасно та на умовах, визначених договором, кредитні кошти не повернула.
Отримання відповідачкою кредитних коштів в розмірі 12 000,00 гривень підтверджено договором про відкриття кредитної лінії № 1397-0813 від 18 травня 2024 року, який підписаний відповідачкою за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором А1620, додатковою угодою від 04 червня 2024 року, підписану одноразовим ідентифікатором А3541, довідкою про перерахування суми кредиту від ТОВ «Укр Кредит Фінанс» через систему платежів LigPay на підставі договору № 1397-0813 від 18 травня 2024 року, розрахунком заборгованості, згідно якого станом на 19 вересня 2025 року загальна заборгованість становить 62810,95 гривень, в тому числі 11 996,40 грн – основний борг; 57619,00 грн - за нарахованими процентами.
Відповідно до частини першої ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів (частина третя статті 207 ЦК України).
Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. ст. 205, 207 ЦК України).
Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року у справі № 127/33824/19.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Так, відповідно до п. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
За таких обставин суд вважає, що 18 травня 2024 року між сторонами було укладено договір про відкриття кредитної лінії №1397-0813, який підписаний в електронній формі, і такі дії сторін узгоджуються з вимогами статей 6, 627 ЦК України та статей 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію».
Факт укладення кредитного договору також не заперечується відповідачкою.
ТОВ «Укр Кредит Фінанс» виконало свої зобов`язання за кредитним договором, надало відповідачці грошові кошти у розмірі 12 000,00 грн, що підтверджується матеріалами справи. 
Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Суд мотивував рішення тим, що відповідач ОСОБА_1 істотно порушила умови договору про відкриття кредитної лінії, не погасила заборгованість, відстотки не сплатила, хоча на такі погодилася, а тому з неї на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором, задоволивши позовні вимоги повністю.
Суд не прийняв до уваги доводи відповідача про те, що встановлений сторонами договору розмір відсотків є несправедливим у розумінні статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів».
Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, ОСОБА_1 в тому числі не погодилась із розрахунком боргу, стягнутого судом, оскільки розмір заборгованості в загальній сумі 54 804,45 грн є непропорційною сумі фактично отриманого кредиту в розмірі 12 000,00, що, на думку скаржниці, порушує принципи справедливості та співмірності відповідальності.
Відповідно до п.3 додаткової угоди від 04.06.2024 до договору про відкриття кредитної лінії №1397-0813 сума неповернутого кредиту становить 11 996,40 грн, кількість днів користування кредитом, що залишається після укладення цієї додаткової угоди, становить 365 календарних днів. З урахуванням зазначеного, орієнтовна реальна процентна ставка за час з моменту укладення цієї додаткової угоди до моменту закінчення строку кредитування – 10 877,85 процентів, орієнтовна загальна вартість кредиту за час з моменту укладення цієї додаткової угоди до моменту закінчення строку кредитування з урахуванням несплачених процентів та несплаченої комісії: 75 488,48 грн.
Так, станом на 19.09.2025 загальна заборгованість становила 69 615,40 грн, з яких 11 996,40 грн — прострочена заборгованість за кредитом, 57 619,00 грн — прострочені проценти. Позивач застосував до відповідачки програму лояльності ТОВ «Укр Кредит Фінанс», у межах якої частково списано 14 810,95 грн процентної заборгованості.
З розрахунку заборгованості також вбачається, що позивачкою частково здійснювалось повернення процентів за кредитом, а саме 01.06.2024 в розмірі 12,60 грн, 02.07.2024 – 1 000,15 грн, 03.08.2024 – 2 091,40 грн, 25.08.2024 – 2 091,40 грн.
Відповідно до статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами або законом про банки і банківську діяльність. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України та частини першої статті 1054ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.
Колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції щодо розрахунку відсотків за користування кредитом, з огляду на наступне.
За умовами кредитного договору, встановлено, що процентна ставка становить 1,45 відсотків в день та застосовується в межах строку кредитування.
Відповідно до частини 5 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Договір про споживчий кредит, укладений з порушенням вимог частини першої цієї статті, є нікчемним.
Стаття 8 Закону України «Про споживче кредитування», якою передбачено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %, була доповнена частиною п`ятою згідно із Законом № 3498-IX від 22.11.2023 року.
Закон України від 22 листопада 2023 року № 3498-ХІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» набрав чинності 24 грудня 2023 року.
Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.
Перехідні положення законопроекту застосовуються у разі, якщо потрібно врегулювати відносини, пов`язані з переходом від існуючого правового регулювання до бажаного, того, яке має запроваджуватися з прийняттям нового закону. При цьому перехідні положення повинні узгоджуватися з приписами прикінцевих положень, що стосуються особливостей набрання чинності законом чи окремими його нормами. Норми тимчасового та локального характеру, якщо вони присутні в законі, також включаються до перехідних положень законопроекту.
Частиною 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія пункту 5 розділу І цього Закону (яким, зокрема, доповнено пунктом 17 розділ IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування») поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.
Це узгоджуються із абзацом 2 частини 1 статті 39 Закону України «Про правотворчу діяльність» (нормативно-правовими актами, що застосовувалися до набрання чинності прийнятим (виданим) нормативно-правовим актом, встановлювався інший порядок регулювання відповідних суспільних відносин).
Договір про надання фінансового кредиту №26332-01/2024 був укладений 18 травня 2024 року, тобто після внесення змін до Закону України «Про споживче кредитування», а тому дія пункту 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» не поширюється на вказаний кредитний договір.
Згідно з ч. 1 статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
У частинах першій та другій статті 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.
Таким чином, п. 4.10 договору про відкриття кредитної лінії №1397-0813 від 18 травня 2024 року, укладеного між сторонами щодо встановлення стандартної процентної ставки у розмірі – 1,45 % з врахуванням положень ч. 5 ст.12, ст.8 Закону України «Про споживче кредитування» є нікчемним.
Отже, заборгованість відповідача по несплачених відсотках за договором у період з 08.06.2024 по 03.06.2025 становить 43307 грн (11996, 00 грн * 1% *361 днів ). Разом з тим за період з 18.05.2024 по 07.06.2024 кредитодавець розрахував відсотки за пільговою процентною ставкою в загальному розмірі 15 грн. Враховуючи, що відповідачкою було сплачено 5 196,00 грн на погашення боргу, заборгованість за кредитним договором за відсотками складає 38 126,00 грн (43307+15-5196).
Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України).
Відповідно до ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне частково задовольнити вимоги апеляційної скарги, рішення суду в частині стягнення заборгованості змінити, зменшивши розмір стягнутої з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Укр Кредит Фінанс» заборгованості за кредитним договором від 18 травня 2024 року № 1397-0813 з 54 804,45 грн до 50 122,40 грн, з яких 11 996,40 грн заборгованість за кредитом та 38 126,00 грн заборгованість за відсотками.
Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (частина тринадцята статті 141 ЦПК України).
З огляду на висновок щодо часткового задоволення апеляційної скарги з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню також витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви у розмірі 2 215,40 грн пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись ст. ст. 374, 376, 381- 384, 389 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Долинського районного суду від 03 грудня 2025 року змінити, зменшивши суму стягнутої з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» заборгованості за кредитним договором від 18 травня 2024 року № 1397-0813 з 54 804,45 грн до 50 122,40 грн (п`ятдесят тисяч сто двадцять дві гривні сорок копійок), з яких 11 996,40 грн - прострочена заборгованість за кредитом та 38126 грн - прострочена заборгованість за відсотками, а також зменшивши суму судових витрат, понесених в суді першої інстанції, з 2 422,40 грн до 2 215,40 грн.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України протягом тридцяти днів з дня складення повного її тексту.

Головуючий        В.А. Девляшевський
Судді:         Л.В. Василишин
В.М. Луганська

Повний текст постанови виготовлено 16 лютого 2026 року.