Справа № 466/982/26
Провадження № 1-кп/466/558/26

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 березня 2026 року м.Львів
Шевченківський районний суд м.Львова
в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 
секретар с/з ОСОБА_2 
розглянувши у спрощеному провадженні, без проведення судового розгляду в судовому засіданні, за відсутності учасників судового провадження в залі суду в м. Львові обвинувальний акт, у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за №12026142380000034 від 01.02.2026 про обвинувачення 
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, українця, громадянина України, із повною середньою освітою, неодруженого, непрацевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України-
встановив:
Із Галицької окружної прокуратури м. Львова до Шевченківського районного суду м.Львова, у відповідності до вимог ст. ст. 283, 301, 302 КПК України надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 12026142380000034 від 01.02.2026 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України з клопотанням прокурора Галицької прокуратури м.Львова ОСОБА_4 про його розгляд у спрощеному провадженні.
Вивчивши в порядку спрощеного провадження обвинувальний акт та додані до нього матеріали судом встановлено, що клопотання прокурора про розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні відповідає вимогам ст. 302 КПК України.
Відповідно до положень ч. 2 ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 125 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 є кримінальним проступком.
Частиною 2 статті 381 КПК України визначено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.
Так, підозрюваному ОСОБА_3 у присутності захисника ОСОБА_5 роз`яснено зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, а також те, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини. У вказаній заяві захисник - адвокат ОСОБА_5 підтвердив добровільність беззаперечного визнання винуватості підозрюваним, його згоду із встановленими в результаті досудового розслідування обставинами і згоду на розгляд обвинувального акта за його відсутності. Прокурор впевнився у добровільності згоди ОСОБА_3 на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні.
До обвинувального акта з клопотанням про його розгляд у спрощеному провадженні прокурором додані: письмова заява підозрюваного ОСОБА_3 складена в присутності захисника ОСОБА_5 щодо беззаперечного визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження, письмова заява потерпілого ОСОБА_6 на згоду з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні; матеріали досудового розслідування, у тому числі документи, які засвідчують беззаперечне визнання ОСОБА_3 своєї винуватості.
Судом, у відповідності до ч. 2 ст. 381 КПК України, визнано можливим розглядати обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, оскільки ОСОБА_3 не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згодний з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні.
При цьому у відповідності до частини 4 ст. 107 КПК України в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
З огляду на викладене, органом досудового розслідування встановлені наступні фактичні обставини кримінального проступку, які не оспорюються учасниками судового провадження:
Так, обвинувачений ОСОБА_3 , 31.01.2026 приблизно о 13 год. 00 хв., перебуваючи у квартирі АДРЕСА_2 , у результаті раптово виниклого словесного конфлікту, маючи умисел на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , умисно штовхнув його на підлогу, після чого ступнями обох ніг взутих у сезонне взуття завдав декілька ударів по голові та обличчю ОСОБА_6 , чим спричинив потерпілому тілесне ушкодження у вигляді забою головного мозку, перелому задньої стінки лобної пазухи ліворуч, забійної рани в лобно-тім`яній ділянці ліворуч, забійної рани в тім`яній ділянці ліворуч, забійної рани в ділянці верхньої повіки, лівого ока, синець під нижньою повікою лівого ока, синець на тильній поверхні 4-го пальця правої кисті в ділянці нігньової фаланги, які відносяться до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я.
Таким чином, ОСОБА_3 вчинив проступок, передбачений ч. 2 ст. 125 КК України - заподіяння умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
Суд, вивчивши обвинувальний акт та матеріали кримінального провадження, вважає доведеним, що ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 2 ст. 125 КК України - заподіяння умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
Органом досудового розслідування встановлено обставини вчинення кримінального проступку, які підтверджують обставини, встановлені судом.
ОСОБА_3 в поданій заяві зазначені обставини не оспорює, вважає, що органом досудового розслідування вони встановлені в повному обсязі, свою винуватість у вчиненні вказаного кримінального проступку беззаперечно визнає в повному обсязі, його позиція є добровільною та не є наслідком будь-якого примусу.
Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, дійшов висновку, що під час розгляду обвинувального акта підтверджено факт скоєння ОСОБА_3 кримінального проступку, дії обвинуваченого вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
Відповідно до положень ст. 50 КК України до особи, визнаної винною за вироком суду у вчиненні кримінального правопорушення застосовується покарання, яке є заходом примусу і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.
Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Згідно з ч. 1 ст. 65 КК України суд призначає покарання: в межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених ч. 2 ст. 53 цього Кодексу; відповідно положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання.
Так, суд враховує, що обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 125 КК України, який згідно ст. 12 КК України є кримінальним проступком, ставлення ОСОБА_3 до вчиненого, яке полягає у визнанні винуватості та щирому розкаянні у вчиненому; обвинувачений ОСОБА_3 на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, враховує його характеристику, неодружений, не працює.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття.
Обставини, які обтяжують покарання- відсутні.
З урахуванням зазначених обставин, відповідно до вимог кримінального закону і передбаченої цим законом санкції, обвинуваченому ОСОБА_3 необхідно для його виправлення і попередження нових злочинів призначити покарання в межах санкції, передбаченої ч. 2 ст. 125 КК України у виді пробаційного нагляду.
Суд дійшов висновку, що така міра покарання сприятиме вихованню особи в дусі додержання законів України, тобто формування у нього звички законослухняної поведінки і не бажання в майбутньому повторювати дії, які мають наслідком встановлення зазначених обмежень.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
Витрати за проведення експертизи відсутні.
Речові докази відсутні.
Заходи забезпечення кримінального провадження відсутні.
Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.
Керуючись ст. ст. 368-371, 373-374, 376, 381-382 КПК України, суд,-
ухвалив :
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді пробаційного нагляду строком на 1 (один) рік.
На підставі п. п. 1-3 ч. 2, п. 4 ч. 3 ст. 59-1 КК України покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки:
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;
3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;
4) виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.
Виконання покарання у вигляді пробаційного нагляду покласти на уповноважені органи з питань пробації за місцем проживання засудженого.
Строк покарання у виді пробаційного нагляду ОСОБА_3 , згідно з ч. 1 ст. 49-2 Кримінально-виконавчого кодексу України, обчислювати з дня постановки на облік уповноваженим органом з питань пробації.
Запобіжний захід ОСОБА_3 , не обирався.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Львівського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м.Львова протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.
У відповідності до частини 1 ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статями 381, 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини. 

  Суддя	  	 ОСОБА_1