Справа № 136/2128/25
ПОСТАНОВА
Іменем України
"05" березня 2026 р. м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області в складі головуючого судді Кривенка Д.Т., за участі секретаря судового засідання Марчук Н.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Липовець, заяву судді Шпортун Світлани Василівни про самовідвід від участі у розгляді справи про адміністративне правопорушення № 136/2128/25,
ВСТАНОВИВ:
На розгляд Липовецького районного суду Вінницької області надійшла справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 173 КУпАП, яка, відповідно до повторного протоколу автоматизованого розподілу судових справ між суддями від 25.02.2026 була розподілена для розгляду судді Шпортун С.В.
25.02.2026 суддя Світлана Шпортун подала заяву про самовідвід, яка мотивована тим, що у вищевказаній вказаній справі потерпілою зазначено - ОСОБА_2 , тому вважає, що існують обставини, які виключають її участь як судді у розгляді даної справи, оскільки за її повідомленням направленим в адресу ВРП та Офісу Генерального прокурора 20 грудня 2024 року внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №42024020000000226 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 376 КК України, по факту втручання ОСОБА_2 в будь-якій формі в діяльність судді з метою перешкодити виконанню ним службових обов?язків, в підтвердження чому є Витяг з ЄРД, досудове розслідування на даний час триває, її визнано потерпілою у кримінальному провадженні. Вказані обставини можуть викликати у стороннього спостерігача сумнів у об?єктивності та неупередженості судді при розгляді даної справи, тому з метою забезпечення права сторін на доступ до правосуддя, розгляд справи поза будь-яким сумнівом, вважає за необхідне заявити самовідвід. 
В судове засідання особи, які беруть участь в справі не з`явились, будучи належним чином повідомленими про день та час розгляду заяви, отож суд не вбачає підстав для відкладення розгляду питання про відвід головуючому у справі.
Вивчивши доводи заяви про відвід, суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Згідно ст.246 КУпАП порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в районних, районних у містах, міських чи міськрайонних судах визначається цим Кодексом та іншими законами України.
Відповідно до ст.48 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права. Втручання у діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і має наслідком відповідальність, установлену законом.
Чинний КУпАП не містить спеціальних норм, що передбачають для учасників судового розгляду можливість заявити відвід судді і, відповідно, не передбачає порядку розгляду заяви про відвід. Зазначені обставини свідчать про наявність прогалин в національному законодавстві стосовно процесуального врегулювання розгляду суддею справ про адміністративні правопорушення і, зокрема, врегулювання права на відвід та порядку розгляду заяви про відвід по справам про адміністративні правопорушення.
Право кожного на справедливий розгляд справи незалежним і безстороннім судом закріплено у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. 17 липня 1997 року Україна ратифікувала зазначену Конвенцію і Протоколи 1, 2, 4, 7, 11, чим визнала її дію в національній правовій системі, а також обов`язковість рішень Європейського суду з прав людини, які стосуються тлумачення та застосування норм Конвенції.
Статтею 8 Конституції України, визначено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
Відповідно до положень ст. 9 Конституції України та ст. 17 Закону України "Про міжнародні договори" від 22 грудня 1993 року міжнародні договори, згода на обов`язковість яких дана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.
Відповідно до Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" в спірних питаннях, або які не врегульовані національним законодавством, суди застосовують міжнародні договори, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України.
Крім того, Рада суддів України пунктом 4 рішення № 34 від 08 червня 2017 року роз`яснила, що у разі необхідності врегулювання суддею конфлікту інтересів при розгляді матеріалів про адміністративне правопорушення відповідно до Кодексу України про адміністративні правопорушення, з огляду на відсутність норм, що визначають правила відводу (самовідводу), до внесення змін до чинного законодавства суддя, враховуючи засади судочинства, передбачені Конституцією України, та міжнародні стандарти щодо незалежності суддів, неупередженості та безсторонності судочинства може застосовувати чинні процесуальні норми за аналогією.
Відповідно до ч. 7 ст. 56 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суддя зобов`язаний справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства; дотримуватися правил суддівської етики, у тому числі виявляти та підтримувати високі стандарти поведінки у будь-якій діяльності з метою укріплення суспільної довіри до суду, забезпечення впевненості суспільства в чесності та непідкупності суддів.
Пунктом 5постанови Пленуму Верховного Суду України N 8 від 13 червня 2007 року "Про незалежність судової влади" визначено, що відповідно до закону суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.
Згідно практики Європейського суду з прав людини (рішення від 09.11.2006 р. у справі "Білуга проти України", від 28.10.98 р. "Ветштайн проти Швейцарії") важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 09 листопада 2006 року по справі "Білуха проти України" зазначено, що відповідно до усталеної практики Суду наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (рішення ЄСПЛ у справі "Ветштайн проти Швейцарії", пункт 43).
У відповідності з практикою Європейського суду з прав людини наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції з прав людини та основоположних свобод повинна визначатись суб`єктивними та об`єктивними критеріями.
Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто, чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі.
Відповідно до об`єктивного критерію (чи існують взагалі гарантії, достатні для того, щоб виключити обґрунтовані сумніви у неупередженості судді).
У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі "Мироненко і Мартиненко проти України").
Принцип неупередженості відповідно до Бангалорських принципів поведінки суддів передбачає: Неупередженість судді є необхідною умовою для належного виконання ним або нею своїх обов`язків. Вона виявляється не лише у змісті рішення, але й в процесуальних діях, що супроводжують його прийняття. Пункт 2.5 вищезазначених принципів вказує на те, що суддя має заявити самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього або неї не є можливим винесення неупередженого рішення у справі, або в тому випадку, коли у розумного спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.
Для відводу судді необхідно обґрунтувати наявність обставин, які об`єктивно можуть вказувати на можливу упередженість. Обставини, які були покладені в основу заяви про відвід, повинні бути доведеними. Відвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу.
Той факт, що потерпілою у справі про адміністративне правопорушення є ОСОБА_2 , яка є особою, щодо якої здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 376 КК України, у якому суддя Шпортун С.В. визнана потерпілою, є беззаперечним, повідомлені заявником обставини, які підтверджені відповідним витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань, у розумного спостерігача можуть викликати сумніви в неупередженості судді, отож з метою їх виключення, суд вважає, що існують інші обставини, які виключають участь судді у розгляді даної справи, відтак заява підлягає до задоволення.
Керуючись ст. 48 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", ст.283 КУпАП, суддя,
ПОСТАНОВИВ:
Заяву судді Липовецького районного суду Вінницької області Шпортун Світлани Василівни про самовідвід - задовольнити.
Відвести суддю Липовецького районного суду Вінницької області Шпортун Світлану Василівну від участі в розгляді справи про адміністративне правопорушення №136/2128/25 стосовно ОСОБА_1 за ст. 173 КУпАП.
Матеріали справи №136/2128/25 передати до канцелярії суду для проведення повторного автоматизованого розподілу справи між суддями.
Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Дмитро КРИВЕНКО