Дата документу 10.04.2026 Справа № 336/4147/25

Запорізький Апеляційний суд

 
ЄУН 336/4147/25 Пр. № 22-ц/807/167/26	Головуючий у 1 інстанції: Савеленко О.А.  Суддя-доповідач Гончар М.С.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 квітня 2026 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді (судді-доповідача) Гончар М.С.
суддів Кочеткової І.В., Онищенка Е.А., 
розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 22 вересня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зміну способу стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей 

ВСТАНОВИВ:

У травні 2025 року ОСОБА_2 звернулася до суду з вищезазначеним позовом (а.с.1-5), в якому просила змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 на утримання малолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 23.08.2019 у цивільній справі ЄУН № 336/2597/19, та стягувати з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_5 та сина ОСОБА_5 у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, починаючи з дня винесення судом рішення і до досягнення дітьми повноліття.
В обґрунтування свого позову позивач зазначала, що 22.09.2012 Ленінським ВДРАЦС реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб. Від шлюбу мають двох спільних дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 28.01.2019 шлюб між ними розірвано. Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 23.08.2019 у цивільній справі ЄУН № 336/2597/19 з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 стягнуто аліменти на утримання малолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 2500,00 грн. на кожну дитину щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 25.04.2019 року і до повноліття дітей. Окрім іншого, позивач вказала, що у зв`язку з укладенням 14.06.2024 шлюбу, змінила прізвище з « ОСОБА_6 » на « ОСОБА_7 ». У зв`язку з військовими діями, вимушена була з дітьми переїхати з м. Запоріжжя в більш безпечну частину Україні, де винаймає житло. Також, на даний час не може працювати, оскільки перебуває у декретній відпустці, здійснює догляд за малолітньою дитиною ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . На теперішній час перебуває у скрутному матеріальному становищі, не має можливості самостійно забезпечувати матеріально всім необхідним спільних з відповідачем дітей. Крім того, зі зростанням дітей збільшуються витрати на їх утримання. В той час відповідач, з 09.10.2024 розпочав підприємницьку діяльність, має постійний дохід, займається технічним обслуговуванням та ремонтом автотранспортних засобів. Відповідач є особою працездатного віку, є фізично здоровим чоловіком, може виконувати обов`язок по утриманню своїх дітей. Тому, вважає, що зміна способу стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей у такій ситуації буде більше відповідати захисту права дітей на належне утримання з боку батька.
В автоматизованому порядку для розгляд цієї справи визначено суддю суду першої інстанції Савеленко О.А. (а.с.27). Ухвалою суду першої інстанції (а.с.20) відкрито провадження у цій справі, розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 22 вересня 2025 року (а.с.46-50)у задоволенні позову позивача у цій справі відмовлено.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції у цій справі, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права і порушення норм процесуального права судом першої інстанції при його ухваленні, позивач ОСОБА_2 у своїй апеляційній скарзі (а.с.55-59) просила рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове рішення, яким позовну заяву задовольнити. 
В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Гончар М.С., суддів Кочеткову І.В. та Онищенка Е.А. (а.с.62). Ухвалою апеляційного суду від 07.10.2025 року (а.с.63) витребувано у суду першої інстанції справу, яка надійшла до апеляційного суду 23.10.2025 року (а.с.68). Ухвалою апеляційного суду апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито 24.10.2025 року (а.с.69), дану справу за апеляційною скаргою призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання (а.с.70). Оскільки, відповідно до ст. 274 ч. 4 п. 1 ЦПК України в редакції ЗУ від 19.06.2024 року № 3831-ІХ, якій набрав чинності з 19.07.2024 року в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах, що виникають з сімейних відносин, крім спорів про … зміну способу стягнення аліментів. За змістом ст. 7 ч. 13 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Відповідач ОСОБА_3 через свого представника – адвоката Шевченко А.В. з матеріалами цієї справи ознайомився (а.с. 73-79), однак, не скористався своїм правом на подачу відзиву на вищезазначену апеляційну скаргу позивача у цій справі. Проте, в силу вимог ст. 360 ч. 3 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції апеляційним судом.
В силу вимог ст. 371 ч. 1 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження. Проте, має місце відповідне навантаження судді-доповідача і колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, які за рішенням загальних зборів суддів Запорізького апеляційного суду з липня 2021 року також приймають участь у розгляді кримінальних проваджень, штат суддів Запорізького апеляційного суду (10) взагалі, відпустка судді-доповідача з 16.02.2026 року про 02.03.2026 року (а.с.84).
Відводів у цій справі не заявлено, самовідводи відсутні.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга позивача ОСОБА_1  у цій справі підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Так, в силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
В силу вимог ст. 374 ч. 1 п. 2 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення … і ухвалити … нове рішення …
В силу вимог ст. 258 ч. 1 п. 2, 3 ЦПК України судовими рішеннями є рішення, постанови.
Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення …та ухвалення нового… є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України в редакції Закону України № 4173-IX від 19.12.2024, який набрав законної сили з 08.02.2025 року, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги ухвалює постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.
Встановлено, що суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову позивача у цій справі, керувався ст.ст. 12-13, 19,76-82, 89, 95, 141, 178, 223, 247,258-259,263-265,272-274, ЦПК України та виходив із такого.
Встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 22.09.2012, який рішенням Ліенінського районного суду м. Запоріжжя від 28.01.2019 було розірвано. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на утримання яких з відповідача на користь позивачки стягнуті аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 2500,00 грн. щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 25.04.2019 і до повноліття дитини, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_4 , а також на утримання малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 2500,00 грн. щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).
У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частин першої-другої статті 27 вказаної Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку саме в інтересах дитини.
Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (стаття 180 СК України). Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Указане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 05 лютого 2014 року № 6-143цс13, і неодноразово підтриманою Верховним Судом у постановах: від 30 червня 2020 року, у справі № 343/945/19, провадження № 61-2057св20, від 12 січня 2022 року у справі № 545/3115/19, провадження № 61-18145св20, від 23 травня 2022 року у справі № 752/26176/18, провадження № 61-16697св21, та інших.
Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною шостою статті 81 ЦПК України визначено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, про що зазначено у частині першій статті 77 ЦПК України. Статтею 79 ЦПК України визначено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справ. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). За змістом статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Звертаючись до суду із вказаним позовом, ОСОБА_1 посилалася на те, що у зв`язку з військовими діями вона вимушена була з дітьми переїхати з м. Запоріжжя в більш безпечну частину Україні, де винаймає житло, не має можливості працювати, оскільки перебуває у декретній відпустці, здійснює догляд за малолітньою дитиною ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .. На теперішній час перебуває у скрутному матеріальному становищі, не має можливості самостійно забезпечувати матеріально всім необхідним спільних з відповідачем дітей. Також, вона несе витрати на лікування дітей. Крім того посилається на те, що відповідач з 09.10.2024 розпочав підприємницьку діяльність, має постійний дохід, займається технічним обслуговуванням та ремонтом автотранспортних засобів. Відповідач є особою працездатного віку, є фізично здоровим чоловіком, може виконувати обов`язок по утриманню своїх дітей.
Можливість отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку саме в інтересах дитини. Разом із цим, кожна сторона повинна довести обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог (частина перша статті 81 ЦПК України).
Дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 не довела належними, допустимими та достатніми доказами наявності зміни матеріального становища відповідача ОСОБА_3 , погіршення або поліпшення здоров`я когось із сторін та інших випадків, передбачених статтею 192 СК України, що обумовлюють можливість зміни визначеного судом розміру аліментів, які стягуються на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а тому відсутні підстави для задоволення позову.
Крім того, суд першої інстанції звернув увагу, що відповідно до частини першої ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Таким чином витрати, пов`язані з лікуванням дітей відносяться до додаткових витрат на утримання дитини. Досліджені судом письмові докази перебування дітей на лікуванні не підтверджують обставини, які підлягають доказуванню під час розгляду справи саме щодо зміни способу стягнення аліментів.
Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов висновку, що у задоволенні вищезазначеного позову позивача у цій справі необхідно відмовити.
Проте із такими висновками суду першої інстанції повністю погодитись не можна з таких підстав.
Ст. 263 ЦПК України містить вимоги щодо законності і обґрунтованості судового рішення, а ст. 264 ЦПК України – питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення суду. 
Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції у цій справі не відповідає. 
Так, хоча судом першої інстанції було правильно встановлено,що ОСОБА_4 до ОСОБА_3 перебували у шлюбі, від якого мають спільних дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .. Рішенням суду шлюб між сторонами розірвано.
Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 23.08.2019 у справі №336/2597/19 задоволено позов ОСОБА_4 та стягнуто з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 2500 гривень щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 25.04.2019 і до повноліття дитини, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_4 , а також стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 2500 гривень щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 25.04.2019 і до повноліття дитини, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_7 (копія - а.с.20-22).
14.06.2024 між ОСОБА_9 та ОСОБА_4 укладено шлюб, після реєстрації шлюбу прізвище « ОСОБА_6 » змінено на « ОСОБА_7 », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 (копія а.с.24).
Позивачка має дитину від другого шлюбу: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що свідчить свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 (а.с.23).
Судом досліджені медичні документи щодо перебування дітей на лікуванні (копії - а.с.6-11).
ОСОБА_1 та неповнолітні діти: ОСОБА_5 , ОСОБА_5 перебувають на обліку як внутрішньо переміщені особи, фактичне місце проживання: АДРЕСА_1 , що підтверджується дослідженими судом довідками про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (а.с.16-18).
Згідно з інформацією з державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, відповідач ОСОБА_3 є фізичною особою-підприємцем (а.с.12-13).
Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.
Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.
У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до частини першої статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Проте, висновки суду першої інстанції про необґрунтованість та недоведеність позовних вимог позивача у цій справі ґрунтуються на припущеннях, що суперечить вимогам ст. 81 ч. 6 ЦПК України (Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях).
Оскільки, апеляційним судом встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя ще від 23 серпня 2019 року в іншій цивільній справі ЄУН №336/2597/19 (а.с. 20-22) стягнуто з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ІПН НОМЕР_3 , на користь ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ІПН НОМЕР_4 , аліменти на утримання:
- малолітньої доньки   ОСОБА_5 ,  ІНФОРМАЦІЯ_8 , в розмірі 2500,00 грн. щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 25.04.2019 року і до повноліття дитини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 ;
- малолітнього сина   ОСОБА_5 ,  ІНФОРМАЦІЯ_9 , в розмірі 2500,00 грн. щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 25.04.2019 року і до повноліття дитини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_7 .
Лише у травні 2025 року, тобто майже через 6 (шість) років,  ОСОБА_2 (мати) звернулась до суду з вищезазначеним позовом до ОСОБА_3 , як батька вищезазначених двох малолітніх дітей та платника аліментів, про зміну способу стягнення аліментів на утримання останніх, на яку лише вона, як одержувач аліментів, і має право в силу вимог ст. 181 ч. 3 абз. 2 СК України, та в якому вона просила змінити спосіб стягнення аліментів на утримання дітей  ОСОБА_11 ,  ІНФОРМАЦІЯ_8 , та  ОСОБА_12 ,  ІНФОРМАЦІЯ_9 , з 2500,00 грн. на кожну дитину щомісячно на 1/3 заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, починаючи з дня винесення судом рішення і до досягнення дітьми повноліття (а.с.1-5).
При цьому, суд першої інстанції не звернув належної уваги та не надав належної оцінки доказам позивача ОСОБА_2 , які вона подала суду в обґрунтування її вищезазначеного позову у цій справі саме на підтвердження наявності обставин, передбачених ст. 192 СК України(Зміна розміру аліментів), а саме: 
- зміни (погіршення) майнового стану ОСОБА_2 , як одержувача аліментів, оскільки в Україні діє воєнний стан, запроваджений з 24 лютого 2022 року через повномасштабне вторгнення РФ по теперішній час, частина Запорізької області є тимчасово окупованою територією України внаслідок військової агресії РФ проти України, (ст. 82 ч. 3 ЦПК України); у зв`язку із чим, позивач із дітьми змушена була переїхати у 2024 році до іншого міста, в більш безпечну частину України, де вимушена винаймати житло (довідка від 16.10.2024 року відносно позивача про взяття останньої на облік внутрішньо переміщеної особи з    АДРЕСА_2 на      АДРЕСА_1 -а.с.16);
- зміни сімейного стану  ОСОБА_2 з 04 червня 2024 року (уклала шлюб з ОСОБА_9 (свідоцтво про шлюб, копія - а.с. 24), народила третю дитину – ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (свідоцтво про народження, копія - а.с.23), яка також потребує матеріальної допомоги з боку матері (позивача у цій справі), однак, позивач не має можливості працювати, оскільки перебуває у відпустці по догляді за дитиною ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , до 3-х років, 
- зміни з 2019 року віку малолітніх дітей ОСОБА_11 , 2013 р.н., та ОСОБА_13 , 2015 р.н., на яких вже раніше вже було визначено вищезазначений розмір аліментів у твердій грошовій сумі з відповідача ОСОБА_3 , як їх батька, і потреб останніх в їжі, одягу, розвитку їх здібностей, освіті, лікуванні (а.с. 6-11) тощо,  та, відповідно, витрат матері на утримання цих дітей;  інфляції в Україні, яка значно зросла - ст. 82 ч. 3 ЦПК України, зміни законодавчо визначеного прожиткового мінімуму на цих дітей, які у тому числі перейшли в категорію дітей віком від 6 до 18 років (щорічна стаття «Про Державний бюджет України на відповідний рік»); 
- зміни (покращення) майнового стану відповідача ОСОБА_4 , як платника аліментів, який є особою працездатного віку, фізично здоровим (належні, допустимі докази протилежного у цій справі відсутні та стороною відповідача, який зобов`язаний утримувати своїх дітей до повноліття, суду не надані), та з 09 жовтня 2024 року почав займатися підприємницькою діяльністю, здійснює технічне обслуговування та ремонт автотранспорту тощо, та, відповідно, має офіційний постійний дохід (а.с. 12-13), що у тому числі не спростовується відповідачем ОСОБА_3 у цій справі у судах першої та апеляційної інстанцій (будь-які відзиви відповідача на позов та апеляційну скаргу позивача у цій справі відсутні), перевірено апеляційним судом та підтверджено станом у тому числі над дату перегляду цієї справи в порядку ст. ст. 12 ч. 5, 81 ч. 7 ЦПК України, з метою повного та всебічного апеляційного перегляду законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги позивача (відповідь № 2588958 від 10.04.2026 року з Єдиного державного реєстру… фізичних осіб – підприємців …- а.с. 85-87).
При вище встановлених апеляційним судом обставинах цієї справи, апеляційний суд дійшов висновку, що зміна способу стягнення аліментів (зміна розміру аліментів)  з відповідача на користь позивача на утримання 2-х неповнолітніх дітей з твердої грошової суми на частку від заробітку (доходу) відповідача, як їх батька, який офіційно працевлаштувався з 2024 року на час подачі вищезазначеного позову позивачем до суду у цій справі, відповідає якнайкращим інтересамдітей ОСОБА_11 , 2013 р.н., та ОСОБА_13 , 2015 р.н., що узгоджується із ст. 7 ч. 8 СК України, та не порушує прав батька останніх – відповідача ОСОБА_3 .
Разом із цим, не ґрунтуються на законі вимоги позивача у цій справі в частині періоду стягнення визначення «змінених» аліментів. 
Оскільки, в силу вимог ст. ст. 183 СК України (Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини) : 1. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. 2. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.  3. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.  5. Той із батьків…, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.
У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили (п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 № 3).
При вищевикладених обставинах, доводи апеляційної скарги позивача лише частково  ґрунтуються на законі та доказах, наявних у матеріалах цієї справи, а рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам щодо його законності і обґрунтованості.
За таких обставин, апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід задовольнити частково, рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 22 вересня 2025 року у цій справі слід скасувати, ухвалити у цій справі нове судове рішення у вигляді постанови, яким позов ОСОБА_1 задовольнити частково; змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на утримання малолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 23.08.2019 у цивільній справі ЄУН № 336/2597/19; стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на утримання малолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) ОСОБА_3  щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, починаючи з дня набрання законної сили цим судовим рішенням і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.
Крім того, в силу вимог ст. 141 ч. ч. 1, 6, 13 ЦПК України в разі задоволення лише частково апеляційної скарги відповідача та позову позивача у цій справі при вищевикладених обставинах, з відповідача на користь держави, оскільки позивач була звільнена від сплати судового збору за позов, слід стягнути судовий збір у розмірі 2422,40 грн. (розрахунок: судовий збір за позовну заяву 968,96 грн. + судовий збір за апеляційну скаргу 1453,44).
Керуючись ст. ст. 7, 12, 81-82, 89, 141, 367-369, 372, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд
УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 22 вересня 2025 року у цій справі скасувати.
Ухвалити у цій справі нове судове рішення у вигляді постанови.
Позов ОСОБА_1  задовольнити частково.
Змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_4 ) на утримання малолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 23.08.2019 у цивільній справі ЄУН № 336/2597/19.
Стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_4 ) на утримання малолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3 ) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, починаючи з дня набрання законної сили цим судовим рішенням і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.
Стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь держави судові витрати, пов`язані із розглядом цієї справи судами першої та апеляційної інстанцій, у вигляді судового збору у розмірі 2422,40 грн. 
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
Повна постанова апеляційним судом складена 10.04.2026 року.

Головуючий суддя	Суддя	Суддя	
Гончар М.С. 	Кочеткова І.В. 	Онищенко Е.А.