Справа №: 317/5259/25
пр. №: 2/317/2075/2025
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2026 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:
головуючого судді       Мінгазова Р.В.
при секретарі судового засідання     Луц А.Б.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького районного суду Запорізької області надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позовні вимоги обґрунтовані наступним.
13.05.2024 року між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 було укладено Договір № 499335-КС-001 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію».
ТОВ «Бізнес Позика» 13.05.2024 року направили ОСОБА_1 , пропозицію (оферту) укласти Договір № 499335-КС-001 про надання кредиту. 
13.05.2024 року ОСОБА_1 , прийнято (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення Договору №499335-КС-001 про надання кредиту, на умовах визначених офертою.
Зі своєї сторони ТОВ «Бізнес позика» направило відповідачу через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор UA-7719, на номер телефону (що зазначено позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті), котрий Боржником було введено/відправлено.
Таким чином, 13.05.2024 року між ТОВ «Бізнес позика» та ОСОБА_1 було укладено Договір №499335-КС-001 про надання кредиту, підписаний одноразовим ідентифікатором.
Відповідно до п. 1 Договору кредиту, ТОВ «Бізнес позика» надає позичальнику грошові кошти у розмірі 11 000,00 грн. на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених Договором кредиту та правил про надання грошових коштів у кредит.
ТОВ «Бізнес позика» свої зобов`язання за Договором кредиту виконало, та надало Позичальнику грошові кошти в розмірі 11 000,00 грн. шляхом перерахування на банківську картку Позичальника (котрий Позичальником вказано при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті).
Посилаючись на неналежне виконання відповідачем кредитних зобов`язань, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором в розмірі 36 759,64грн., яка утворилась станом на 09.10.2025, а також стягнути понесені позивачем судові витрати по оплаті судового збору.
12.12.2025 року від представника відповідача, адвоката Скользнєвої В.В. до суду надійшов відзив на позовну заяву. 
Сторона відповідача заперечувала проти задоволення позовних вимог в повному обсязі і посилалась на те, що матеріали справи не містять належних доказів перерахунку кредитних коштів, а саме первинних документів, оформлених відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».
Також, сторона відповідача вважала, що сума нарахована позивачем сума за відсотками, відповідно до розрахунку заборгованості, у сумі 26 489,64 грн не є співрозмірною сумі кредиту у 11 000 грн за кредитним договором №499335-КС-001 від 13.05.2024 року, суперечила принципам розумності та добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника як споживача послуг кредитної установи, оскільки встановлювала вимогу щодо сплати непропорційно великої суми процентів у разі невиконання ним зобов`язань за кредитним договором та просили суд прийти до висновку про необхідність зменшити розмір процентів за вказаним договором до розміру отриманих відповідачем кредитних коштів. Тобто не більше ніж 11 000 грн з урахуванням того факту, що відповідно до розрахунку заборгованості за Договором №499335-КС-001 від 13.05.2024 року про надання коштів на умовах споживчого кредиту, який доданий до позовної заяви Відповідач сплатив 2380 грн. 
15.12.2025 року від представника позивача ТОВ «Бізнес Позика» до суду надійшла відповідь на відзив. На заперечення доводам сторони відповідача про відсутність належних доказів перерахування кредитних коштів зазначили, що ТОВ «Бізнес Позика» свої зобов`язання за Договором кредиту виконало, та надало Позичальнику грошові кошти в розмірі 11 000,00 грн. шляхом перерахування на банківську картку Позичальника № НОМЕР_1 (котрий Позичальником вказано при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті), що підтверджується довідкою про перерахування кредитних коштів.
Щодо перерахування Відповідачу кредитних коштів за Кредитним договором в розмірі 11 000,00 грн, повідомили, що до Позовної заяви була додана довідка, сформована в платіжній системі «Platon», та яка була надана ТОВ «Бізнес Позика» посередником ТОВ «ПрофітГід», який надає послуги на підставі Договору про надання послуг № ПГ-5 від 04.11.2020.
ТОВ «Бізнес Позика» не є банківською установою, не відкриває позичальникам банківські рахунки та не випускає на ім`я позичальників банківські картки, тому перерахування кредитних коштів та зарахування платежів позичальників за Кредитними договорами зазвичай здійснюється Посередниками ТОВ «Бізнес Позика» на підставі відповідних договорів з Посередниками за допомогою платіжних систем Посередників.
Стосовно зменшення розміру нарахованих відсотків позивач заперечував оскільки сума нарахованої заборгованості була передбачена умовами кредитного договору, які погоджувались з позичальником.
Представник позивача у судове засідання не з`явилась, надала суду клопотання про розгляд справи за її відсутності.
Представник відповідача у судове засідання не з`явилась, надала суду клопотання про розгляд справи за відсутності відповідача та його представника.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши подані докази в електронному вигляді, суд прийшов до наступних висновків.
Всебічно з`ясувавши обставини справи, вивчивши її матеріали, дослідивши надані у справі докази у сукупності, суд дійшов до висновку, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України).
Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно до змісту ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України).
Встановлено, що 13.05.2024 між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 укладено Договір № 499335-КС-001 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію».
ТОВ «Бізнес Позика» 13.05.2024 направлено ОСОБА_1 , пропозицію (оферту) укласти Договір № 499335-КС-001 про надання кредиту. 
13.05.2024 ОСОБА_1 , прийняв (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення Договору №499335-КС-001 про надання кредиту, на умовах визначених офертою.
Зі своєї сторони ТОВ «Бізнес позика» направило відповідачу через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор UA-7719, на номер телефону (що зазначено позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті), котрий Боржником було введено/відправлено.
Таким чином, 13.05.2024 між ТОВ «Бізнес позика» та ОСОБА_1 було укладено Договір №499335-КС-001 про надання кредиту, підписаний одноразовим ідентифікатором.
Відповідно до п. 1 Договору кредиту, ТОВ «Бізнес позика» надає позичальнику грошові кошти у розмірі 11 000,00 грн. на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених Договором кредиту та правил про надання грошових коштів у кредит. Строк кредиту – 24 тижні. Строк дії договору – до 28.10.2024. 
Відповідно до п.2.4. Договору стандартна процентна ставка за Кредитом: в день 1,50000000% фіксована. Знижена процентна ставка за Кредитом: в день 1,14760286% фіксована. Фіксована процентнаставка є незмінною протягом усього строку (терміну) Договору. Встановлений Договором розмір фіксованої процентно їставки не може бути збільшено Кредитодавцем в односторонньому порядку.
Відповідно до п.2.5 Договору 2.5. Комісія за надання Кредиту 1 650,00 грн, яка нараховується одноразово при видачі кредиту в дату видачі кредиту.
ТОВ «Бізнес позика» свої зобов`язання за Договором кредиту виконало, та надало Позичальнику грошові кошти в розмірі 11 000,00 грн. шляхом перерахування на банківську картку Позичальника № НОМЕР_2 , що підтверджується довідкою ТОВ «Профіт Гід». Твердження сторони відповідача стосовно відсутності належних доказів перерахунку кредитних коштів спростовуються частковими оплатами за кредитним договором. 
Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого позивачем, 28.05.2024 відповідачем було сплачено 2380 грн за кредитним договором. У своєму відзиві сторона відповідача не заперечувала цей факт. 
Відповідач належним чином не виконував свої зобов`язання за кредитним договором, станом на 09.10.2025 утворилась заборгованість за договором №499335-КС-001 від 13.05.2024 в розмірі 36 759,64 грн., що складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту 11 000,00 грн.; суми прострочених платежів по процентах 24 596,04 грн.; суми прострочених платежів за комісією 1 163,60 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості та довідкою про стан заборгованості.
Однак, суд дослідивши всі наявні докази у їх сукупності приходить до висновку про необхідність зменшити розмір нарахованих позичальнику відсотків до розміру отриманих кредитних коштів.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною першою статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Як було зазначено вище, сторонами було погоджено розмір процентів і порядок їх нарахування, який відповідно до розрахунку заборгованості складає 26 489,64 грн, що в рази перевищує суму отриману відповідачем у позику 11 000 грн.
Слід звернути увагу, що відповідач, як пересічний споживач кредитних послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не зміг ефективно здійснити свої права бути поінформованим про дійсні умови кредитування ТОВ «Бізнес Позика», які викладені в декількох значних за об`ємом документах, які не містять прозорості та зрозумілості, зокрема щодо дійсного періоду та розміру нарахувань за кредитом. Договір містить зрозумілий розрахунок лише щодо першого базового періоду. А тому, укладення ОСОБА_1 договору перетворюється на непомірний тягар для відповідача, як споживача та джерело отримання невиправданих прибутків кредитором.
Тож, вимога про нарахування та сплату відсотків, які є явно завищені, не відповідає передбаченим у частині третій статті 509 та частинах першій, другій статті 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права.
Відповідно до пункту 5 частини третьої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором.
Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми відсотків спотворює їх дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання проценти перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.
Позивач, як фінансова установа, скориставшись необізнаністю позичальника, діючи з порушенням звичаїв ділового обороту та порушуючи при цьому норми і вимоги діючого законодавства, спонукав у такий спосіб позичальника на укладення договору позики на вкрай невигідних для нього умовах, які відповідач не міг оцінити належно.
Крім того, з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України, участь у договорі споживача як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту щодо сплати споживачем непропорційно великих відсотків за прострочення повернення кредиту.
Це узгоджується з положеннями Резолюції Генеральної Асамблеї ООН від 09 квітня 1985 року № 39/248 «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», в якій зазначено наступне: визнаючи, що споживачі нерідко перебувають у нерівному становищі з точки зору економічних умов, рівня освіти та купівельної спроможності, принципи захисту інтересів споживачів мають, зокрема, за мету сприяти країнам у боротьбі зі шкідливою діловою практикою усіх підприємств на національному та міжнародному рівнях, яка негативно позначається на споживачах.
У наведених Керівних принципах для захисту інтересів споживачів визначено, що споживачі мають бути захищені від таких зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав у контрактах та незаконні умови кредитування продавцями.
Пунктами 1.2 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів» від 09 квітня 1985року № 39/248, Хартією захисту споживачів, схваленою Резолюцією Консультативної ради Європи від 17 травня 1973року № 543, Директивою 2005/29/ЄС Європейського Парламенту та Ради від 11 травня 2005року (пункти 9, 13, 14 преамбули), Директивою 2008/48/ЄС Європейського Парламенту та Ради від 23 квітня 2008 року про кредитні угоди для споживачів передбачається, що надання товарів чи послуг, у тому числі у фінансовій галузі, не має здійснюватися за допомогою прямого чи опосередкованого обману споживача, а відповідні права споживачів регламентуються як на доконтрактній стадії, так і на стадії виконання кредитної угоди.
Директива 2005/29/ЄС Європейського Парламенту та Ради Європи від 11 травня 2005 року розділяє комерційну діяльність, що вводить в оману на дію і бездіяльність та застосовується до правовідносин до і після укладення угоди, фінансові послуги через їх складність та властиві їм серйозні ризики потребують встановлення детальних вимог, включаючи позитивні зобов`язання торговця. Оманливі види торговельної практики утримують споживача від поміркованого і таким чином ефективного вибору.
Відповідно до положень Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів» від 09 квітня 1985року № 39/248 споживачі мають бути захищені від таких зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав у контрактах та незаконні умови кредитування продавцями.
Межі дії принципу свободи договору визначаються законодавством з урахуванням критеріїв справедливості, добросовісності, пропорційності і розумності. При цьому держава має підтримувати на засадах пропорційності розумний баланс між публічним інтересом ефективного перерозподілу грошових накопичень, комерційними інтересами банків щодо отримання справедливого прибутку від кредитування і правами та охоронюваними законом інтересами споживачів їх кредитних послуг (абз.3 пп.3.2 п.3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 10 листопада 2011року № 15-рп/2011 у справі про захист прав споживачів кредитних послуг).
Окрім цього, як зазначено в рішенні Конституційного суду України від 11 липня 2013 року № 7-рп/2013, у випадку нарахування неустойки, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у п.6 ст. 3, ч.3 ст. 509 та ч.1-2 ст. 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності, як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права, суд має право її зменшити.
Застосовуючи дану норму, суд зобов`язаний встановити баланс між застосованим до порушника заходом відповідальності у вигляді неустойки й оцінкою дійсного, а не покладеного розміру збитків, заподіяних у результаті конкретного правопорушення.
У цьому рішенні Конституційний Суд України дійшов висновку, що умови договору споживчого кредиту, його укладання та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими особа споживача вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності. Виконання державою конституційно-правового обов`язку щодо захисту прав споживачів вимагає від неї спеціального законодавчого врегулювання питань, пов`язаних із забезпеченням дії зазначених принципів у відносинах споживчого кредитування, зокрема щодо встановлення справедливого розміру неустойки за прострочення виконання грошових зобов`язань позичальниками фізичними особами.
Такого ж самого правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 07 жовтня 2020 року у справі № 132/1006/19 (провадження № 61-1602св20).
Також, відповідно до постанови Великої палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18, якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення.
Відповідно до пункту 8.38 зазначеної постанови з огляду на наведені мотиви про компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві Велика палата Верховного Суду дійшла до висновку, що виходячи з принципі розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити загальний розмір як неустойки, штрафу так і процентів річних як відповідальності за прострочення грошового зобов`язання.
Застосовуючи аналогію та враховуючи те, що нарахована позивачем сума за відсотками, відповідно до розрахунку заборгованості, у сумі 26 489,64 грн не є співрозмірною сумі кредиту у 11 000 грн. за кредитним договором №499335-КС-001 від 13.05.2024, суперечить принципам розумності та добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника як споживача послуг кредитної установи, оскільки встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми процентів у разі невиконання ним зобов`язань за кредитним договором, суд прийшов до висновку про необхідність зменшити розмір процентів за вказаним договором до розміру отриманих відповідачем кредитних коштів. 
Тобто не більше ніж 11 000 грн з урахуванням того факту, що відповідно до розрахунку заборгованості за Договором №499335-КС-001 від 13.05.2024 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, який доданий до позовної заяви Відповідач сплатив 2380 грн.
З урахуванням фактичних обставин справи та реальної суми отриманих коштів Відповідачем, справедливим та розумним є визначення заборгованості у розмірі 21 270 грн, що включає тіло кредиту, комісію за видачу та помірні відсотки за користування коштами.
Саме такий розмір заборгованості забезпечує баланс інтересів сторін та не призводить до безпідставного фінансового тиску на Відповідача..
Щодо судових витрат суд зазначає наступне.
Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ч. 1). За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3).
Частиною 4 ст. 137 ЦПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Позивач просить стягнути з ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 2 422,40 грн.
Відповідач просить стягнути з ТОВ «Бізнес Позика» витрати на правову допомогу в розмірі 8000 грн. Розмір заявленої суми підтверджується актом здачі – прийняття наданих послуг від 12.12.2025, квитанцією до прибуткового касового ордеру від 12.12.2025 на суму 8000,00 грн. та договором про надання правової допомоги.
З огляду на викладене, дослідивши наявні в матеріалах справи, докази понесених витрат на професійну правничу допомогу, враховуючи складність справи, а також обсяг виконаних адвокатом робіт та пропорційність задоволених позовних вимог суд, керуючись принципами розумності, співмірності, справедливості та верховенства права, дійшов до висновку про необхідність стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Бізнес Позика» судового збору у розмірі 1 401,66 грн.
Також суд прийшов до висновку про стягнення з ТОВ «Бізнес Позика» на користь ОСОБА_1 витрат на правову допомогу у розмірі 5000 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.1-4,5,12,13,76-8189,258,263-265,274-279,280-283 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» (ЄДРПОУ 41084239, м. Київ, б. Лесі Українки, буд.26 офіс 411) до ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» заборгованість за Договором №499335-КС-001 від 13.05.2024 року в сумі 21 270 (двадцять одна тисяча двісті сімдесят) грн. 00 коп.
Стягнути ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» судовий збір у розмірі 1401 (одна тисяча чотириста одна) грн. 66 коп.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» на користь ОСОБА_1 витрат на правову допомогу у розмірі 5000 (п`ять тисяч) грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Р.В. Мінгазов