ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2026 року 
м. Київ

справа №120/12096/24
адміністративне провадження № К/990/15008/25 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Білак М.В.,
суддів: Мельник-Томенко Ж.М., Соколова В.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження справу
за касаційною скаргою  ОСОБА_1 
на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 21 листопада 2024 року (головуючий суддя - Аліменко В.О., судді: Бєлова Л.В., Кучма А.Ю.)
у справі № 120/12096/24
за позовом ОСОБА_1 
до Сьомого апеляційного адміністративного суду
про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язати вчинити дії. 
I. ПРОЦЕДУРА
1. У вересні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, у якому просив:
- визнати протиправною бездіяльності Сьомого апеляційного адміністративного суду, яка полягає у не розгляді скарги від 05 грудня 2023 року;
- зобов`язати Сьомий апеляційний адміністративний суд розглянути скаргу від 05 грудня 2023 року.
2. Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 17 вересня 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 повернуто на підставі пункту 3 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
3. Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу.
4. Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 21 листопада 2024 року апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 17 вересня 2024 року закрито на підставі пункту 2 частини першої статті 305 КАС України.
5. Не погодившись із ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 21 листопада 2024 року про закриття апеляційного провадження, позивач звернувся із касаційною скаргою до Верховного Суду, в якій просить скасувати оскаржуване рішення, а справу направити до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.
6. Ухвалою Верховного Суду від 26 листопада 2025 року відкрито касаційне провадження № К/990/15008/25 за вказаною касаційною скаргою.
II. ОЦІНКА СУДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
7. Суд апеляційної інстанції, приймаючи ухвалу від 21 листопада 2024 року зазначив, що ОСОБА_1 не дотримався вимог КАС України щодо форми подання апеляційної скарги. Подана скарга містить графічне відображення підпису, розташоване у лівому верхньому куті першої сторінки перед текстом зазначеної скарги, однак, не підписана скаржником після викладу тексту цієї скарги. Тому, відповідно до приписів пункту 2 частини першої статті 305 КАС України, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність підстав для закриття апеляційного провадження, керуючись правовим висновком, викладеним Великою Палатою Верховного Суду в ухвалі від 11 вересня 2024 року у справі № 930/191/23.
8. Окрім того, закриваючи апеляційне провадження, суд керувався практикою Європейського суду з прав людини, який у роз`ясненні «Типові помилки під час заповнення заяви і як їх уникнути» (CommonMistakes inFilling inthe ApplicationForm andHow toAvoid Them) помилкою № 5 визначив надсилання документів без оригінального підпису в кінці (not sending the application form with the original signature at the end).
III. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ
9. В обґрунтування касаційної скарги скаржник зазначає, що оскаржувана ухвала суперечить приписам статті 242 КАС України та не ґрунтується на засадах верховенства права, не є законною та обґрунтованою, виходячи з того, що керівник Сьомого апеляційного адміністративного суду (відповідач) є родичом керівника Шостого апеляційного адміністративного суду.
10. Скаржник наголосив, що застосовані судом апеляційної інстанції наслідки (закриття апеляційного провадження) є передчасними та такими, що обмежили його право на звернення до суду в аспекті доступу до суду та слугували перешкодою для захисту його права як позивача. Скаржник вважає, що наведене в оскаржуваній ухвалі свідчить про допущення судом надмірного формалізму і непропорційності між застосованими засобами та поставленою метою. Тому, на думку ОСОБА_1 , вказані обставини дають підстави для висновку про необхідність надати йому можливість захистити своє право в суді, а саме - подати до суду новий примірник апеляційної скарги. 
11. Окрім того, ОСОБА_1 зазначив, що суд апеляційної інстанції протиправно керувався не постановою Великої Палати Верховного Суду, а ухвалою від 11 вересня 2024 року у справі № 930/191/23. На думку скаржника, Велика Палата Верховного Суду формує свої правові позиції виключно в постановах.
12. Також скаржник наголосив на незаконності оскаржуваної ухвали, яку він отримав поштою, оскільки вона не містила підписи головуючого та інших членів колегії.
IV. ОЦІНКА ВЕРХОВНОГО СУДУ
13. Верховний Суд, перевіривши і обговоривши доводи касаційних скарг, виходячи з меж касаційного перегляду, визначених статтею 341 КАС України, вважає за необхідне зазначити таке.
14. Вказане касаційне провадження у справі відкрите з підстави оскарження судового рішення, зазначеного в частині другій статті 328 КАС України (ухвала про закриття апеляційного провадження), та посилання скаржника на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права. 
15. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 305 КАС України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження виявилося, що апеляційну скаргу не підписано, подано особою, яка не має адміністративної процесуальної дієздатності, або підписано особою, яка не має права її підписувати.
16. Суд апеляційної інстанції, приймаючи оскаржувану ухвалу, дійшов висновку про наявність підстав для закриття апеляційного провадження.
17. Верховний Суд погоджується із таким висновком з огляду на таке.
18. З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Сьомого апеляційного адміністративного суду про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язати вчинити дії. 
19. Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 17 вересня 2024 року позовну заяву повернуто позивачу. Не погоджуючись із цією ухвалою, позивач подав апеляційну скаргу. 
20. Ухвалою Верховного Суду від 15 жовтня 2024 року визначено підсудність справи № 120/12096/24 за позовом ОСОБА_1 до Сьомого апеляційного адміністративного суду про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії за Шостим апеляційним адміністративним судом.
21. Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 04 листопада 2024 року відкрито апеляційне провадження у справі. Однак, під час розгляду справи встановлено, що ОСОБА_1 не дотримався вимог щодо форми та змісту апеляційної скарги, визначених статтею 296 КАС України, оскільки графічне відображення підпису, розташоване у лівому верхньому куті першої сторінки перед текстом апеляційної скарги, натомість вона не підписана скаржником після викладу тексту цієї скарги. Саме тому, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність підстав для закриття апеляційного провадження.
22. Верховний Суд зазначає, що правова позиція щодо місця перебування підпису на документі, викладена Великою Палатою Верховного Суду в ухвалі від 11 вересня 2024 року у справі № 930/191/23, і полягає в такому.
23. Підпис - це графічний знак або набір знаків, який особа ставить на документі для підтвердження його автентичності, згоди або авторства. Зазвичай підпис розташовується у кінці документа після його основного тексту та відомостей про додатки (у разі їх наявності).
24. Наведене зумовлене тим, що підпис ідентифікує автора і слугує задля підтвердження того, що особа, яка його підписала, ознайомлена із документом і погоджується з його змістом. В юридичному сенсі, підпис є підтвердженням певної дії, угоди чи зобов`язання і надає документу юридичну силу.
25. Завданням адміністративного судочинства справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (частина перша статті 2 КАС України).
26. Відповідно до частини другої статті 44 КАС України, учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
27. Частиною другою статті 296 КАС України визначено, що в апеляційній скарзі зазначаються: 1) найменування суду апеляційної інстанції, до якого подається скарга; 2) найменування суду першої інстанції, який ухвалив рішення, номер справи та дата ухвалення рішення; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) особи, яка подає апеляційну скаргу, її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта (для фізичних осіб - громадян України), номери засобів зв`язку, адреса електронної пошти (за наявності), відомості про наявність або відсутність електронного кабінету; 4) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); 5) вимоги особи, яка подає апеляційну скаргу, до суду апеляційної інстанції;6) обґрунтування вимог особи, яка подала апеляційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає неправильність чи неповнота дослідження доказів і встановлення обставин у справі та (або) застосування норм права; 7) у разі необхідності - клопотання особи, яка подає апеляційну скаргу, про витребування нових доказів, про виклик свідків тощо; 8) дата отримання копії судового рішення суду першої інстанції, що оскаржується; 9) перелік матеріалів, що додаються.
28. За наведеною логікою побудови згаданої статті процесуального закону підпис особи, яка звертається з процесуальним документом до суду, підсумовує викладене вище за текстом, що тим самим унаочнює погодження з усім тим, що в ньому наведено. Хоча формально у процесуальному законі немає формалізованої вимоги щодо розташування місця накладення підпису заявника (автора звернення), проте це випливає із його змісту і духу закону.
29. Наміром законодавця було структурувати вимоги до позовної заяви не лише у змістовному (перелік певної інформації, яку особа, що подає позов, має викласти), а й логічно-послідовному (хронологічному) контексті (найменування суду, до якого подається позов, не повинне зазначатися наприкінці позовної заяви; а отже й підпис особи, яка подає позовну заяву, чи її представника не має розташовуватися на початку позовної заяви).
30. Викладене не лише забезпечує логічність, послідовність і зрозумілість викладу змісту заяви, але й слугує запобіжником від зловживання учасниками процесу своїми процесуальними правами, оскільки унеможливить виникнення такої ситуації, коли в одному разі заявник стверджуватиме, що процесуальний документ ним підписаний, а в іншому разі - ні.
31. Сформульований принцип гарантуватиме однозначність правових наслідків подання позовної заяви та унеможливлюватиме неоднозначне тлумачення її змісту іншими учасниками справи.
32. Також, слід враховувати і стандарти, які склалися в Україні, щодо ділового письма загалом.
33. Загальноприйнятою практикою є розташування підпису автора документа наприкінці нього. Таке розташування підпису логічно завершує виклад думок автора та підтверджує його згоду з усім написаним вище; до того ж воно відповідає загальним правилам композиції тексту і сприяє його кращому сприйняттю. Відступ від цього стандарту може призвести до сумнівів у дійсності документа або його окремих частин.
34. Зміст ділового і процесуального письма так само підкоряється правилам правопису української мови: у процесуальному законі немає посилання на те, що письмо здійснюється зліва направо і згори донизу, проте є усталеним саме використання правил правопису української мови, що є обов`язковим за замовчуванням.
35. Безпосередньо правила про те, що підписувати документ потрібно знизу, в правописі української мови немає. Однак існує декілька непрямих вказівок та загальноприйнятих норм, які підтверджують доцільність такого розташування підпису:
- підпис традиційно розглядається як завершення викладення думки, підтвердження згоди з написаним. Тому його розташування наприкінці документа є логічним завершенням тексту;
- стандартна структура ділового листа передбачає, що підпис розташовується під основним текстом, після дати. Це правило стало загальноприйнятим і широко використовується у діловодстві;
- розташування підпису знизу сприяє кращому візуальному сприйняттю документа;
- розташування підпису наприкінці документа ускладнює його підробку, оскільки будь-які зміни, внесені після підписання, будуть краще помітними.
36. Якщо вдатися до аналізу слова «підпис», то воно містить префікс «під». Префікс - це морфема, яка приєднується до початку кореня слова і змінює його значення або утворює нове слово.
37. Префікс «під» в українській мові, зокрема, надає словам значення, що вказує на розташування нижче, частковість, реалізацію чи виникнення в результаті дії. Він допомагає створювати нові слова, які відображають ці концепції і доповнюють основні корені в різних контекстах.
38. Слово «підпис» має зокрема такі значення:
- прізвище, ім`я, ініціали і т. ін., написані власноручно під текстом, малюнком, картиною і т. ін., як свідчення авторства або потвердження чого-небудь;
- напис, текст на чому-небудь, під чимсь (Словник української мови у двадцяти томах. - Том 13, 2022. - С. 66).
39. В українській мові також є слово «надпис», яке має спільний корінь, проте інші значення. Одним із значень є позначення тексту або графічного зображення, розташованого над іншими елементами або у верхній частині чогось.
40. Надпис - те саме, що напис - короткий текст, уміщений на чому-небудь (Словник української мови у двадцяти томах. - Том 9, 2022. С. 576).
41. Підпис перед текстом документа не виконуватиме посвідчувальної функції щодо його змісту, може виконувати інші завдання, зокрема візування.
42. Такої ж позиції щодо місця розташування підпису дотримується у своїй практиці й Європейський суд з прав людини, який у роз`ясненні «Типові помилки під час заповнення заяви і як їх уникнути» (CommonMistakes inFilling inthe ApplicationForm andHow toAvoid Them) помилкою № 5 визначив надсилання документів без оригінального підпису в кінці (not sending the application form with the original signature at the end).
43. Отже, належним виконанням вимог процесуального закону щодо підписання письмового документа є здійснення особою підпису після основного тексту цього документа чи відомостей про його додатки (у разі їх наявності).
44. Велика Палата Верховного Суду наголосила, що такий підхід не звужує обсягу існуючих процесуальних прав учасників судового процесу, а створює підґрунтя для належного використання таких прав та запобігає їх зловживанню. У такому разі потреба в дотриманні завдання відповідного судочинства превалює над бажанням особи розташувати підпис в іншому місці, ніж під текстом його документа, особливо коли таке бажання не має переконливого обґрунтування.
45. Таким чином, Верховний Суд погоджується із висновком суду апеляційної інстанції щодо недотримання позивачем вимог процесуального законодавства стосовно оформлення апеляційної скарги, оскільки подану ОСОБА_1 апеляційну скаргу не можна вважати підписаною.
46. Варто зауважити про безпідставність доводів касаційної скарги щодо обов`язку суду апеляційної інстанції залишити апеляційну скаргу без руху, а не закривати провадження у справі. Верховний Суд наголошує, що чинним процесуальним законодавством чітко передбачено лише один наслідок у разі не підписання апеляційної скарги особою, яка її подала, - закриття апеляційного провадження (пункт 2 частини першої статті 305 КАС України). Верховний Суд наголошує, що суд не може здійснювати розгляд скарги чи заяви, залишати її без руху, визначаючи недоліки, у разі не встановлення автора такого документа.
47. Колегія суддів Верховного Суду зазначає про необґрунтованість доводів ОСОБА_1 щодо безпідставності застосування судом апеляційної інстанції до спірних правовідносин ухвали Великої Палати Верховного Суду, а не постанови.
48. Відповідно до частини другої статті 45 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон № 1402-VIII) саме Велика Палата Верховного Суду здійснює забезпечення однакового застосування судами норм права та здійснює узагальнення судової практики.
49. Згідно з частиною першою статті 241 КАС України судовими рішеннями є: 1) ухвали; 2) рішення; 3) постанови.
50. Частиною другою статті 241 КАС України передбачено, що процедурні питання, пов`язані з рухом справи в суді першої інстанції, клопотання та заяви осіб, які беруть участь у справі, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення або закриття провадження у справі, залишення заяви без розгляду, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом шляхом постановлення ухвал.
51. З аналізу наведених вище правових норм вбачається, що питання, які стосуються процесуального права, суди вирішують шляхом постановлення ухвал. Таким чином, Велика Палата Верховного Суду, на яку покладено обов`язок забезпечення однакового застосування судами норм, як матеріального, так і процесуального права, може формувати свої правові висновки в будь-яких судових рішеннях, враховуючи і ухвали, в яких викладаються правові позиції щодо застосування норм процесуального права. Отже, правова позиція Великої Палати Верховного Суду, викладена в ухвалі, є обов`язковою для врахування судами, а тому цілком обґрунтовано була застосована судом апеляційної інстанції при ухваленні оскаржуваної ухвали.
52. Також є безпідставними доводи позивача щодо невідповідності оскаржуваної ухвали приписам статті 242 КАС України, враховуючи, що керівник Сьомого апеляційного адміністративного суду (відповідач) є родичем керівника Шостого апеляційного адміністративного суду.
53. Відповідно до частин першої-третьої статті 48 Закону № 1402-VIII суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання.
Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права. Втручання у діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і має наслідком відповідальність, установлену законом.
54. Таким чином, суддя, здійснюючи правосуддя, є абсолютно незалежним від будь-якого втручання. У разі наявності обставин, що викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді, учасником справи може бути заявлений відвід. Підстави для відводу в адміністративному процесі визначені статтею 36 КАС України. Однак, з матеріалів справи не вбачається, що позивачем подавались заяви щодо відводу суддям, які приймали оскаржуване судове рішення (перевірити за матеріалами).
55. Доводи ОСОБА_1 про отримання ним незаконної ухвали Шостого апеляційного адміністративного суду від 21 листопада 2024 року, оскільки вона не містила підписів суддів, також є безпідставними.
56. Відповідно до частини десятої статті 251 КАС України судові рішення вручаються, зокрема, шляхом надсилання (видачі) відповідній особі копії (тексту) повного або скороченого судового рішення, що містить інформацію про веб-адресу такого рішення у Єдиному державному реєстрі судових рішень.
57. Пунктами 1-3 розділу XI Інструкції з діловодства в місцевих та апеляційних судах України, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України 20 серпня 2019 року № 814 (далі - Інструкція), передбачено, що копії судових рішень видаються особам, які відповідно до чинного законодавства мають право на їх одержання.
Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено в порядку письмового провадження чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення у паперовій формі, засвідчена відповідно до вимог Інструкції, надсилається у порядку, визначеному законом.
58. Копія судового рішення, виготовлена апаратом суду у паперовій формі, засвідчується відповідальною особою апарату суду та відповідною печаткою суду із зазначенням дати.
59. Отже, оригінал судового рішення в паперовій формі підшивається до матеріалів справи, а сторона у справі отримує копію такого рішення, що засвідчується відповідальною особою апарату суду та відповідною печаткою. Вказана копія не містить підписів суддів, які прийняли таке рішення, підписи є лише на оригіналі судового рішення.
60. Таким чином, доводи касаційних скарг щодо неправильного застосування судом апеляційної інстанції положень пункту 2 частини першої статті 305 КАС України не знайшли свого підтвердження в ході касаційного перегляду цієї справи.
61. Частиною першою статті 350 КАС України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
62. Оскільки при ухваленні рішення суд апеляційної інстанції порушень норм процесуального права не допустив, колегія суддів Верховного Суду дійшла висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанції - без змін.
З огляду на результат касаційного розгляду судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись статтями 345, 350, 359 КАС України, Верховний Суд
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 21 листопада 2024 року у справі № 120/12096/24 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................
М.В. Білак
Ж.М. Мельник-Томенко 
В.М. Соколов, 
Судді Верховного Суду