ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 531/852/24  Номер провадження 22-ц/814/880/26	Головуючий у 1-й інстанції Попов М. С.  Доповідач ап. інст. Дряниця Ю. В.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 квітня 2026 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
судді-доповідача  Дряниці Ю.В.,
суддів: Дорош А.І., Карпушина Г.Л., 
секретаря  Чемерис А.К.,  
за участі  адвоката Близнюка І.В., адвоката Панченко О.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу  за апеляційною скаргою Сільськогосподарського товариства з обмеженої відповідальністю «Світоч» адвоката Говтвяниці Марії Василівни 
на рішення Карлівського районного суду Полтавської області від 12 вересня 2025 року 
по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 в інтересах малолітнього сина ОСОБА_2 до Сільськогосподарського товариства з обмеженої відповідальністю «Світоч», за участі третіх осіб: Органу опіки та піклування Виконавчого комітету Карлівської міської ради, Державного реєстратора Чутівської селищної ради Полтавського району Полтавської області Гаєвської Ілони Владиславівни про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою 
та за зустрічним позовом Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Світоч» до ОСОБА_1 , який діє в інтересах малолітнього сина ОСОБА_2 , про визнання права власності на посів та стягнення збитків,-

в с т а н о в и в :

У березні 2024 року ОСОБА_1 в інтересах свого малолітнього сина ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до СТОВ «Світоч».
Зазначав, що його малолітній син є власником спірної земельної на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 14.06.2023. 
Позивач, як його законний представник, на початку березня 2024 виявив, що СТОВ «Світоч» зареєструвало за собою право оренди на підставі договору оренди землі б/н від 01.11.2023, Дата та час державної реєстрації у витязі вказана – 19.02.2024.
ОСОБА_1 зазначає, що ні він, ні його дружина (мати малолітнього сина ОСОБА_2 ) не підписували з СТОВ «Світоч» жодного договору оренди належної малолітньому сину земельної ділянки.
У зв`язку з наведеним, просив суд, з урахуванням зміни предмету позову та уточнення: визнати відсутнім у СТОВ «Світоч» права оренди земельної ділянки площею 4,76 га кадастровий номер 5321683400:00:013:0322, власником якої є ОСОБА_2 ;
скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію права оренди СТОВ «Світоч» на вказану земельну ділянку;
усунути перешкоди у користуванні ОСОБА_2 належною йому земельною ділянкою. 
До суду також надійшов зустрічний позов СТОВ «Світоч», в якому зазначено, що спірну земельну ділянку СТОВ «СВІТОЧ» обробляє на праві користування на підставі угоди про оренду земельної ділянки, вона є обробленою, удобреною та в неї внесено посіви. СТОВ «СВІТОЧ», крім понесених витрат, пов`язаних зі сплатою податків та виплатою орендних плат, поніс значні витрати, пов`язані з обробітком землі та внесенням у неї посівів.
У зв`язку з наведеним, з урахуванням збільшених позовних вимог, просив суд визнати за СТОВ «Світоч» право власності на посіви соняшнику на спірній земельній ділянці, а також стягнути з позивача на користь СТОВ «Світоч» 71 804, 03 грн. понесених збитків.

Рішенням Карлівського районного суду Полтавської області від 12 вересня 2025 рокупозов ОСОБА_1 в інтересах малолітнього сина ОСОБА_2 задоволено.
Визнано відсутнім у СТОВ "СВІТОЧ" з 01.11.2023 року по 01.11.2053 року права оренди земельної ділянки площею 4,76 га, власником якої є ОСОБА_2 .
Скасовано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію права оренди СТОВ «СВІТОЧ» на земельну ділянку площею 4,76 га, власником якої є ОСОБА_2 .
Усунуто перешкоди у користуванні ОСОБА_2 належною йому на праві приватної власності земельною ділянкою для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 4,76 га, , шляхом зобов`язання СТОВ "СВІТОЧ" повернути дану земельну ділянку ОСОБА_2 через його законного представника (батька) ОСОБА_1 .
Стягнуто з СТОВ «СВІТОЧ» на користь ОСОБА_1 , понесені витрати на професійну правничу допомогу у загальному розмірі 42 000 грн.
Вирішено питання відшкодування на користь держави судового збору.

У задоволенні зустрічного позову СТОВ «Світоч» відмовлено.

Рішення оскаржує відповідач СТОВ «Світоч», посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення і ухвалити нове, яким у задоволенні первісного позову відмовити, а зустрічний позов задовольнити. Вказує, що сторонами фактично виконувались умови договору, що свідчить про його чинність.

Колегія суддів, перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, приходить до залишення апеляційної скарги без задоволення з підстав, передбачених ст. 375 ЦПК України.

Судом першої інстанції встановлено, що батьками малолітнього ОСОБА_2 , згідно наданої копії свідоцтва про народження є ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .
ОСОБА_2 , є власником земельної ділянки 4,76 га з кадастровим номером 5321683400:00:013:0322, на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 14.06.2023 (т.І а.с.22,23,24-25).
Згідно доданої до первісного позову копії Договору оренди земельної ділянки від 01.11.2023 (т.І а.с.14-18), 01 листопада 2023 року між ОСОБА_2 , від імені якого діє законний представник (батько) ОСОБА_1 та ТОВ «СВІТОЧ» було укладено вказаний договір оренди земельної ділянки площею 4,7600 га з кадастровим номером 5321683400:00:013:0322.
Згідно Витягу з додатку «Дія», СТОВ «Світоч» зареєструвало за собою право оренди на підставі договору оренди землі б/н від 01.11.2023, видавник СТОВ «Світоч» в особі генерального директора Кириченко В.П. та гр. ОСОБА_2 (в особі законного представника ОСОБА_1 ). Дата та час державної реєстрації у витязі вказана – 19.02.2024 11:33:32; державнний реєстратор – Гаєвська І.В., Чутівська селищна рада Полтавської області; пітстава внесення запису: Рішення про державну реєстрацію та їх обтяжень, індексний номер: 71734710 від 23.02.2024 10:13:09, Гаєвська І.В., Чутівська селищна рада Полтавської області; опис об`єкта іншого речового права: площа земельної ділянки 4,76 га. ОСОБА_1 зазначає, що він не підписував з СТОВ «Світоч» жодного договору оренди належної малолітньому сину земельної ділянки, у тому числі і зазначений вище від 01.11.2023 (т.І а.с.19).
Первісний позивач заперечує щодо укладення договору, зазначає, що він не підписував з СТОВ «Світоч» жодного договору оренди належної малолітньому сину земельної ділянки, у тому числі і зазначений вище від 01.11.2023.
04.03.2024 дружиною позивача, ОСОБА_3 , було подано до Полтавської обласної прокурактури заяву про кримінальне правопорушення, щодо державного реєстратора ОСОБА_4 , оскільки нею було проведено реєстрацію права оренди , але при цьому, вона не запросила у СТОВ «СВІТОЧ» дозвіл органу опіки та піклування та дозвіл матері малолітнього на укладення договору оренди (т.І а.с.26).
Державним реєстратором ВК Чутівської селищної ради Полтавської області Гаєвською І.В. було направлено на адресу суду письмове пояснення (т.І а.с.85-86), відповідно до якого зазначає, що на момент державної реєстрації права оренди земельної ділянки з кадастровим номером 5321683400:00:013:0322, дозвіл органу опіки та піклування не потребувався, згідно положень ч.2 ст.177 СК України. Нею було належним чином перевірено документи, подані для державної реєстрації права оренди земельної ділянки, комплектність, зміст та форма відповідали вимогам закону. Тому, її дії були повністю законними.
Наказом МЮУ від 06.05.204 №1244/7 відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 від 04.03.2024, оскільки рішення державного реєстратора Гаєвської І.В. від 23.02.2024 №71734710 відповідає законодавству у сфері державної реєстрації прав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відсутність у сторін оригіналу договору оренди унеможливлює проведення почеркознавчої експертизи, а тому матеріалами справи не підтверджено підписання ОСОБА_1 в інтересах малолітнього сина ОСОБА_2 , договору, що могло б свідчити про його волевиявлення на його укладення. 

Колегія суддів погоджується з такими висновками місцевого суду.

Згідно із ч.1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін (частина четверта цієї ж статті).
Статтею 203 ЦК України передбачено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.
Відповідно до ч.1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до ч. 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Згідно зі статтею 14 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі укладається у письмовій формі
Отже, саме письмова форма договору оренди є істотною умовою його існування як правочину та засобом фіксації волевиявлення сторін.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, первісний позивач заперечує факт підписання договору оренди земельної ділянки від та зазначає про відсутність його волевиявлення на укладення такого договору.
При цьому оригінал спірного договору оренди суду не надано, а за твердженням відповідача — втрачений.
За таких обставин суд позбавлений можливості дослідити первинний письмовий доказ правочину та перевірити належність підпису особі, від імені якої його нібито вчинено.
Таким чином, у межах даної справи неможливо встановити факт вільного волевиявлення сторін на укладення договору.
Скаржник у апеляційній скарзі посилається на те, що спірний договір оренди земельної ділянки є фактично укладеним, оскільки сторони приступили до його виконання, зокрема СТОВ «Світоч» користувалося земельною ділянкою, здійснило її обробіток, а орендодавець нібито отримував орендну плату та не заперечував проти умов договору.
Разом з ти, сам по собі факт перерахування грошових коштів не є безумовним доказом існування договірних відносин між сторонами, оскільки правова природа таких платежів має оцінюватися у сукупності з іншими доказами, зокрема щодо наявності погодженого волевиявлення сторін на укладення правочину.
Повернення позивачем отриманих коштів виключає можливість кваліфікації таких дій як прийняття виконання за договором та свідчить про відсутність конклюдентних дій, спрямованих на підтвердження існування договірних відносин.
Посилання апелянта на правові висновки Верховного Суду щодо неможливості визнання договору неукладеним у разі його фактичного виконання не можуть бути застосовані до спірних правовідносин.
Так, на відміну від випадків, на які посилається апелянт, у цій справі відсутній необхідний сукупний критерій фактичного виконання договору обома сторонами, а саме - не доведено не лише внесення плати, але й її прийняття орендодавцем як виконання зобов`язання за договором.
Крім того, за відсутності оригіналу договору оренди, який є єдиним належним письмовим доказом волевиявлення сторін, неможливо встановити, чи були такі платежі здійснені саме на виконання умов спірного правочину, а не з інших підстав.
Отже, доводи апеляційної скарги про фактичне виконання договору не спростовують висновку суду першої інстанції про відсутність належних доказів його укладення.
Таким чином, доводи апеляційної скарги зводяться до припущень про існування договірних відносин між сторонами та не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

Апеляційна скарга не містить нових фактів чи засобів доказування, які б спростовували висновки суду першої інстанції. Рішення суду першої інстанції відповідає вимогам закону і підстав для його скасування колегією суддів не встановлено. 
Керуючись ст.ст. 367, 374 ч. 1 п. 1, 375, 381, 384 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженої відповідальністю «Світоч» адвоката Говтвяниці Марії Василівни залишити без задоволення.
Рішення Карлівського районного суду Полтавської області від 12 вересня 2025 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з часу її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач       Ю. В. Дряниця

Судді:      А. І. Дорош

Г. Л.Карпушин