ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
79014, місто Львів, вулиця Личаківська, 128
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02.04.2026 Справа № 914/233/26 

Суддя Господарського суду Львівської області Мазовіта А.Б., за участю секретаря судового засідання Перейми Х.О., розглянувши матеріали справи

за позовом:	ОСОБА_1 , м. Дрогобич, Львівська обл.	
до відповідача:	Товариства з обмеженою відповідальністю «БАНКЕ ЮКРЕЙН», с. Сокільники, Львівська обл.	
третя особа, що не  заявляє самостійних  вимог щодо предмета спору  на стороні відповідача	Банке Опен Доорс Холдінг АпС (Banke Open Doors Holding ApS), Данія	
про:	визнання припиненими трудових відносин	
Представники сторін:
від позивача: Филипів Т.І. - адвокат;
від відповідача: не з`явився;
від третьої особи: не з`явився.

Обставини розгляду справи.
26.01.2026 на розгляд Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 , м. Дрогобич, Львівської області до Товариства з обмеженою відповідальністю «БАНКЕ ЮКРЕЙН», с. Сокільники, Львівської області про визнання припиненими трудових відносин.
В позовній заяві позивач визначив в якості третьої особи Банке Опен Доорс Холдінг АпС (Banke Open Doors Holding ApS), який є єдиним засновником відповідача, якому належить 100% статутного капіталу компанії, та якому позивач подавав звернення про проведення Загальних зборів учасників товариства відповідно до Статуту компанії.
Ухвалою Господарського суду Львівської області від 30.01.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Банке Опен Доорс Холдінг АпС (Banke Open Doors Holding ApS) (Данія, 6400 Сондерборг, Ормотофт 5, Каер). Підготовче засідання призначено на 19.02.2026.
18.02.2026 через підсистему «Електронний суд» від позивача надійшла заява про проведення засідання за відсутності учасника справи (вх.№4583/26 від 18.02.2026).
Ухвалою суду від 19.02.2026 підготовче засідання відкладено на 09.03.2026.
Ухвалою суду від 09.03.2026 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 23.03.2026.
23.03.2026 у судовому засіданні суд заслухав вступне слово позивача, з`ясував обставини справи, дослідив докази, що стосуються предмета спору, після чого перейшов до стадії ухвалення судового рішення та призначив його оголошення на 02.04.2026.
Заяв про відвід суду не надходило.

Суть спору та правова позиція сторін.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що з 03.06.2020 він був призначений директором Товариства з обмеженою відповідальністю «БАНКЕ ЮКРЕЙН». Надалі він звернувся до єдиного Засновника відповідача про скликання Загальних зборів учасників для вирішення питання про його звільнення. Позивачем було подано відповідачу заяву від 28.11.2025 про звільнення з посади директора за власним бажанням. Однак Загальні збори учасників товариства, які мали відбутися для вирішення цього питання, не відбулися через бездіяльність єдиного учасника. Таким чином, відповідачем не вжито жодних дій щодо припинення трудових відносин з позивачем. Така бездіяльність порушує трудові права позивача, а тому він просить суд визнати припиненими трудові відносини з відповідачем з 08.01.2026.
Відповідач та третя особа не забезпечили явку своїх повноважних представників на судові засідання. Відповідач не подав відзив на позовну заяву та не виконав вимог ухвал суду. Виклики до судових засідань надсилалися за адресою відповідача, зазначеною у позовній заяві та у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
Відповідно до вимог ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Згідно з ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Проаналізувавши зібрані у справі докази, суд дійшов висновку про достатність наявних матеріалів справи для її розгляду по суті за відсутності представника відповідача та відзиву відповідача на позовну заяву.

У процесі розгляду справи суд встановив наступне.
Рішенням №1 від 03.06.2020 (п. 4) призначено ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на посаду директора Товариства з обмеженою відповідальністю «БАНКЕ ЮКРЕЙН».
03.06.2020 укладено трудовий контракт між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «БАНКЕ ЮКРЕЙН», а 30.04.2021 укладено Додаткову угоду №1 до трудового контракту з директором.
З 03.06.2020 ОСОБА_1 відповідно до наказу №1 від 03.06.2020 призначено директором.
Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо Товариства з обмеженою відповідальністю «БАНКЕ ЮКРЕЙН» (ідентифікаційний код - 43646222), учасником товариства є Банке Опен Доорс Холдінг АпС (Banke Open Doors Holding ApS), АДРЕСА_1 .
28.11.2025 ОСОБА_1 подав єдиному засновнику звернення про проведення Загальних зборів учасників Товариства відповідно до п. 5.2.10 та п. 5.2.11 Статуту Товариства з обмеженою відповідальністю «БАНКЕ ЮКРЕЙН» за місцем реєстрації учасника - «БАНКЕ ОПЕН ДООРС ХОЛДІНГ АПС», а саме: Данія, 6400, Сондерборг, Ормстофт 5 Каер, з метою вирішення наступних питань:
- прийняти заяву на звільнення директора від 28.11.2025;
- погодити звільнення директора Товариства ОСОБА_1 з 08.01.2026 за власним бажанням;
- уповноважити відповідальну особу на підписання усіх необхідних документів, пов`язаних із звільненням та проведенням реєстраційних дій. 
Судом встановлено, що додатком до вищевказаного звернення є заява ОСОБА_1 про звільнення від 28.11.2025, в якій він просить звільнити його з посади директора за власним бажанням відповідно до ст. 38 КЗпП України з 08.01.2026.
Заява та звернення були надіслані міжнародним поштовим відправленням (№RA790456753UA) на адресу єдиного учасника Товариства - Banke Open Doors Holding ApS, юридична особа, створена за законодавством Данії, реєстраційний номер 33774389, за адресою: Данія, 6400, Сондерборг, Ормстофт 5 Каер.
Також заява та звернення були відправлені електронними листами на адреси ІНФОРМАЦІЯ_1 та ІНФОРМАЦІЯ_2.
20.01.2026 зазначене поштове відправлення було повернуто позивачеві у зв`язку з його неотриманням, що підтверджується фотокопіями конвертів зі штрих-кодовими ідентифікаторами та відмітками про повернення, а також перевіркою статусу відстеження відправлення №RA790456753UA. Єдиний учасник Товариства офіційних представників в Україні не має та на зв`язок не виходить.
Жодної інформації від єдиного учасника не надходило, у тому числі щодо проведення Загальних зборів учасників Товариства. 
Таким чином, Загальні збори учасників Товариства відповідно до вимог Статуту не відбулися.
Відповідно до п. 5.2.4 та п. 5.2.4.10 Статуту Товариства до компетенції Загальних зборів належить питання обрання, зупинення та припинення повноважень директора.
Згідно з п. 5.2.28 Статуту, у товаристві, що має одного учасника, рішення з питань, які належать до компетенції Загальних зборів, приймаються таким учасником одноособово та оформлюються письмовим рішенням.
Відповідно до п. 9.3 та п. 9.3.2 трудового контракту з директором від 03.06.2020, у редакції, викладеній Додатковою угодою №1, контракт припиняється з ініціативи директора у випадках, передбачених ст. 38 КЗпП України. Директор зобов`язується повідомити Товариство про майбутнє звільнення не пізніше ніж за два тижні до планованої дати звільнення.
Відповідно до п. 1 Додаткової угоди № 1 до трудового контракту, сторони погодили продовжити термін дії договору на невизначений строк до моменту настання однієї із підстав, передбачених п. 9.3 контракту.
До матеріалів справи також долучено акт б/н від 23.01.2026, який засвідчує відсутність проведення Загальних зборів учасників ТОВ «БАНКЕ ЮКРЕЙН». В акті зазначено, що Загальні збори не відбулися через бездіяльність єдиного учасника Товариства, який не надав жодної інформації та не здійснив необхідних дій для їх скликання. Акт підтверджує, що непроведення Загальних зборів не залежало від волі директора, і що він належним чином виконав свої обов`язки щодо організації та повідомлення учасника про проведення зборів.
Враховуючи наведені вище обставини, позивач звернувся із даним позовом до суду, у якому просить суд визнати припиненими трудові відносини з відповідачем з 08.01.2026.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення, з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Статтею 16 ЦК України передбачено право особи звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
За положеннями ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів судом, зокрема, є припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; припинення правовідношення. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.
Для того, щоб право на доступ до суду було ефективним, особа повинна мати чітко визначену та дієву можливість оскаржити подію, яка, на її думку, порушує її права й охоронювані законом інтереси. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28.05.2020 у справі № 910/7164/19.
За приписами частин 1, 2 ст. 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 ГПК України здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Як встановлено судом, позивач просить суд визнати припиненими трудові відносини між ним та відповідачем у зв`язку зі звільненням за власним бажанням.
Конституційний Суд України у рішенні від 12.01.2010 №1-рп/2010 у справі за конституційним зверненням ТзОВ «Міжнародний фінансово-правовий консалтинг» про офіційне тлумачення частини третьої статті 99 Цивільного кодексу України у попередній редакції, яка діяла до набрання чинності Законом України від 13.05.2014 №1255-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо захисту прав інвесторів» зазначив, що реалізація учасниками товариства корпоративних прав на участь у його управлінні шляхом прийняття компетентним органом рішень про обрання (призначення), усунення, відсторонення, відкликання членів виконавчого органу цього об`єднання стосується також наділення або позбавлення їх повноважень на управління товариством. Такі рішення уповноваженого на це органу мають розглядатися не в межах трудових, а саме корпоративних правовідносин, що виникають між товариством та особами, яким довірено повноваження з управління ним.
Кодекс законів про працю України регулює усі трудові відносини, які виникають між працівниками та юридичними особами. Проте положення даних законів не врегульовують відносини виконавчого органу товариства та засновників, які врегульовані ст. 99 ЦК України.
За змістом ч. 3 ст. 99 ЦК України повноваження члена виконавчого органу можуть бути в будь-який час припинені або він може бути тимчасово відсторонений від виконання своїх повноважень.
Суд вважає за необхідне зазначити, що Велика Палата Верховного Суду неодноразово розглядала питання щодо юрисдикційності спору про звільнення чи відсторонення від виконання обов`язків керівника або члена виконавчого органу юридичної особи приватного права та надавала правові висновки про те, що такий спір за своєю правовою природою та правовими наслідками належить до корпоративних спорів і підлягає вирішенню господарськими судами.
Такі висновки зроблені Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 28.11.2018 у справі № 562/304/17, від 30.01.2019 у справі №145/1885/1-ц, від 10.04.2019 у справі №510/456/17, від 10.09.2019 у справі № 921/36/18, та підтверджені у постанові від 14.06.2023 у справі № 448/362/22.
Так, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14.06.2023 у справі №448/362/22 вказала на те, що звернення до суду особи, яка є одноосібним виконавчим органом товариства, для припинення її повноважень, зокрема, у випадку, якщо загальні збори учасників не розглядають заяву про звільнення з посади директора, пов`язане з корпоративними відносинами у цьому товаристві. Тому доцільно зберігати єдину юрисдикційну належність спорів про припинення повноважень одноосібного виконавчого органу товариства чи члена колегіального такого органу для формування стабільної та послідовної судової практики щодо віднесення таких спорів до господарської юрисдикції. Велика Палата Верховного Суду зауважила, що корпоративні права на участь в управлінні товариством його учасники реалізовують, зокрема, шляхом прийняття компетентним органом товариства рішення щодо припинення повноважень одноосібного виконавчого органу (директора). Таке рішення може мати наслідки для трудових відносин, але визначальними у таких ситуаціях є відносини корпоративні.
Таким чином, норми трудового законодавства не розповсюджуються на спори між виконавчими органами товариства та самими товариствами, які є корпоративними, отже повинні розглядатися у порядку господарського судочинства.
Частиною 1 ст. 3 КЗпП України встановлено, що законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.
Законодавство про працю складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього (ст. 4 КЗпП України).
Відповідно до ч. 1 ст. 21 КЗпП України трудовим договором є угода між працівником і роботодавцем (роботодавцем - фізичною особою), за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а роботодавець (роботодавець - фізична особа) зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Трудовим договором можуть встановлюватися умови щодо виконання робіт, які вимагають професійної та/або часткової професійної кваліфікації, а також умови щодо виконання робіт, які не потребують наявності у особи професійної або часткової професійної кваліфікації.
Однією з підстав припинення трудового договору є його розірвання з ініціативи працівника (п. 4 ч. 1 ст. 36 КЗпП України).
Статтею 38 КЗпП України визначено, що працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це роботодавця письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до закладу освіти; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною з інвалідністю; догляд за хворим членом сім`ї відповідно до медичного висновку або особою з інвалідністю I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), роботодавець повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник.
Якщо працівник після закінчення строку попередження про звільнення не залишив роботи і не вимагає розірвання трудового договору, роботодавець не вправі звільнити його за поданою раніше заявою, крім випадків, коли на його місце запрошено іншого працівника, якому відповідно до законодавства не може бути відмовлено в укладенні трудового договору.
Працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо роботодавець не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору.
Частиною 1 ст. 29 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» визначено, що загальні збори учасників є вищим органом товариства.
Згідно з ч. 1 ст. 30 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» загальні збори учасників можуть вирішувати будь-які питання діяльності товариства.
Відповідно до частин 1, 2, 4 ст. 98 ЦК України, загальні збори учасників товариства мають право приймати рішення з усіх питань діяльності товариства, у тому числі і з тих, що належать до компетенції інших органів товариства. Рішення загальних зборів приймаються простою більшістю від числа присутніх учасників, якщо інше не встановлено установчими документами або законом. Порядок скликання загальних зборів визначається в установчих документах товариства.
Відповідно до п. 5.2.1 Статуту відповідача органами управління є:
- загальні збори учасників - вищий орган;
- директор - виконавчий орган.
Відповідно до п. 5.2.4 та п. 5.2.4.10 Статуту до компетенції Загальних зборів належить питання обрання, зупинення та припинення повноважень директора.
Згідно з п. 5.2.28 Статуту, у товаристві, що має одного учасника, рішення з питань, які належать до компетенції Загальних зборів, приймаються таким учасником одноособово та оформлюються письмовим рішенням.
Отже, питання щодо обрання (та відповідно і звільнення) директора товариства, який є його виконавчим органом, вирішується виключно на загальних зборах учасників товариства. 
Пунктами 5.2.9, 5.2.9.1, 5.2.9.2 передбачено, що загальні збори скликаються: 
- з ініціативи виконавчого органу товариства;
- на вимогу учасника або учасників товариства, які на день подання вимоги в сукупності володіють десятьома (10) або більше відсотками статутного капіталу.
Виконавчий орган товариства зобов`язаний вчинити всі необхідні дії для скликання Загальних зборів у строк не пізніше двадцяти (20) днів з дня отримання вимоги про проведення таких Загальних зборів (п. 5.2.12 Статуту).
У разі якщо товариство має одного учасника, рішення з питань, що належать до компетенції загальних зборів учасників товариства, приймаються таким учасником товариства одноособово та оформлюються письмовим рішенням такого учасника товариства. До товариства з одним учасником не застосовуються положення статей 32-36 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю», а також відповідні положення цього статуту.
Згідно з частинами 1-3 ст. 99 ЦК України загальні збори товариства своїм рішенням створюють виконавчий орган та встановлюють його компетенцію і склад. Виконавчий орган товариства може складатися з однієї або кількох осіб. Виконавчий орган, що складається з кількох осіб, приймає рішення у порядку, встановленому абзацом першим частини другої статті 98 цього Кодексу. Повноваження члена виконавчого органу можуть бути в будь-який час припинені або він може бути тимчасово відсторонений від виконання своїх повноважень.
Процедура звільнення з ініціативи працівника визначена ст. 38 КЗпП України, ст. ст. 30, 39 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю», відповідно до яких праву директора на звільнення кореспондує обов`язок учасників товариства розглянути заяву директора про звільнення.
Відповідно до трудового законодавства України керівник товариства (директор), як будь-який інший працівник, має право звільнитися за власним бажанням, попередивши власника або уповноважений ним орган про таке звільнення письмово за два тижні. Разом із тим, особливість звільнення директора полягає в тому, що воно відбувається за рішенням загальних зборів учасників товариства.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 24.12.2019 у справі № 758/1861/18.
Відповідно до положень частин 1-5 ст. 32 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» загальні збори учасників скликаються виконавчим органом товариства. Статутом товариства може бути визначений інший орган, уповноважений на скликання загальних зборів учасників. Виконавчий орган товариства скликає загальні збори учасників шляхом надсилання повідомлення про це кожному учаснику товариства.
Виконавчий орган товариства зобов`язаний повідомити учасників товариства не менше ніж за 30 днів до запланованої дати проведення загальних зборів учасників, якщо інший строк не встановлений статутом товариства.
Повідомлення, передбачене частиною третьою цієї статті, надсилається поштовим відправленням з описом вкладення. Статутом товариства може бути встановлений інший спосіб повідомлення.
У повідомленні про загальні збори учасників зазначаються дата, час, місце проведення, порядок денний. Якщо до порядку денного включено питання про внесення змін до статуту товариства, до повідомлення додається проект запропонованих змін.
У постанові Верховного Суду від 19.01.2022 у справі № 911/719/21 викладено висновок, що передбачений ч. 1 ст. 38 КЗпП України порядок розірвання трудового договору з ініціативи директора передбачає попередження ним про це власника або уповноваженого органу письмово за два тижні та ініціювання скликання загальних зборів учасників. У випадку вчинення директором відповідних дій, на учасників товариства покладено обов`язок розглянути заяву директора про звільнення та прийняти відповідне рішення про таке звільнення. При цьому на особу, яка ініціює питання проведення загальних зборів, покладено обов`язок належного повідомлення інших учасників товариства про скликання зборів у порядку, встановленому чинним законодавством та статутом підприємства.
Незважаючи на те, що право на працю безумовно є правом, а не обов`язком, для належної реалізації свого права на звільнення за власним бажанням керівник (директор) товариства має не тільки написати заяву про звільнення за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України та подати/надіслати її всім учасникам товариства, а й за власною ініціативою, як виконавчий орган товариства, скликати загальні збори учасників товариства, на вирішення яких і поставити питання щодо свого звільнення.
З огляду на встановлені судом обставини, суд дійшов висновку, що позивач, як директор Товариства з обмеженою відповідальністю «БАНКЕ ЮКРЕЙН», дотримався порядку скликання загальних зборів учасників відповідача та належним чином повідомив про мету (порядок денний) таких зборів.
Надані позивачем докази направлення єдиному засновнику (учаснику) - Банке Опен Доорс Холдінг АпС (Banke Open Doors Holding ApS) повідомлення про скликання загальних зборів суд визнає належними та допустимими, що свідчить про вчинення позивачем усіх залежних від нього дій для припинення трудових відносин із відповідачем у порядку, визначеному чинним законодавством.
Водночас судом встановлено, що скликані позивачем 23.01.2026 загальні збори учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «БАНКЕ ЮКРЕЙН» не відбулися, питання щодо звільнення позивача не було вирішено, а доказів протилежного суду не подано.
Суд зазначає, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується (ч. 1 ст. 43 Конституції України).
Конституційний Суд України у рішеннях від 07.07.2004 № 14-рп/2004, від 16.10.2007 № 8-рп/2007 та від 29.01.2008 № 2-рп/2008 зазначив, що визначене статтею 43 Конституції України право на працю розглядає як природну потребу людини своїми фізичними і розумовими здібностями забезпечувати своє життя. Це право передбачає як можливість самостійно займатися трудовою діяльністю, так і можливість працювати за трудовим договором чи контрактом.
Свобода праці передбачає можливість особи займатися чи не займатися працею, а якщо займатися, то вільно її обирати, забезпечення кожному без дискримінації вступати у трудові відносини для реалізації своїх здібностей. За своєю природою право на працю є невідчужуваним і по суті означає забезпечення саме рівних можливостей для його реалізації.
З огляду на те, що загальні збори учасників товариства для розгляду питання щодо звільнення позивачки не відбулися, що відповідно є прямим порушенням гарантованого йому Конституцією України права на працю та на припинення трудових відносин.
У даному випадку положення закону щодо письмового попередження учасників (засновників) про бажання звільнитися за власним бажанням з боку засновників фактично нівелюється, а іншого порядку звільнення з ініціативи працівника (директора) чинне законодавство не передбачає, у той час як ст. 43 Конституції України використання примусової праці забороняється.
Водночас, у випадку відсутності рішення загальних зборів учасників товариства про звільнення керівника, зокрема через неможливість зібрати кворум для проведення загальних зборів, керівнику із метою захисту своїх прав надано можливість звернутися до суду із вимогою про визнання трудових відносин припиненими. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 24.12.2019 у справі № 758/1861/18.
Матеріали справи не містять доказів у розумінні статей 76- 79 ГПК України на підтвердження розгляду по суті уповноваженим на звільнення директора органом Товариства з обмеженою відповідальністю «БАНКЕ ЮКРЕЙН» заяви позивача про звільнення з посади директора за власним бажанням, а також доказів фактичного звільнення ОСОБА_1 з цієї посади на підставі рішення загальних зборів учасників відповідача у строк, передбачений чинним законодавством України, та внесення відповідних змін до відомостей про юридичну особу щодо її керівника.
Отже, суд дійшов висновку, що обраний позивачем спосіб захисту порушеного права - визнання трудових відносин із відповідачем припиненими є правомірним, оскільки позивач вичерпав процедурні можливості для реалізації свого права на припинення трудових відносин.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовна вимога про визнання припиненими з 08.01.2026 трудових відносин між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «БАНКЕ ЮКРЕЙН» у зв`язку зі звільненням за власним бажанням є доведеною, обґрунтованою та підлягає задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Частиною 2 статті 86 ГПК України передбачено, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Оскільки спір виник з вини відповідача, судові витрати по розгляду справи відповідно до ст. 129 ГПК України необхідно покласти на відповідача.
З огляду на викладене, керуючись ст.ст. 4, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 129, 233, 236, 237, 241, 326, 327 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ: 

1. Позов задовольнити.
2. Визнати припиненими трудові відносини ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; ідентифікаційний код - НОМЕР_1 ) з Товариством з обмеженою відповідальністю «БАНКЕ ЮКРЕЙН» (81130, Львівська обл., Пустомитівський р-н., с. Сокільники, вул. Львівська бічна, буд. 3; ідентифікаційний код - 43646222) з 08.01.2026 у зв`язку зі звільненням ОСОБА_1 із займаної посади директора Товариства з обмеженою відповідальністю «БАНКЕ ЮКРЕЙН» за власним бажанням.
3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «БАНКЕ ЮКРЕЙН» (81130, Львівська обл., Пустомитівський р-н., с. Сокільники, вул. Львівська бічна, буд. 3; ідентифікаційний код - 43646222) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; ідентифікаційний код - НОМЕР_1 ) 3 328,00 грн. судового збору.
4. Наказ видати згідно ст. 327 ГПК України.
Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України та може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення.
Повне рішення складено 09.04.2026.

Суддя Мазовіта А.Б.