П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/4517/25	

Категорія 111020300	Головуючий у суді І інстанції: Бойко О.Я. час і місце ухвалення: спрощене провадження, м. Одеса	

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача – Семенюка Г.В.,
суддів – Федусика А.Г., Шляхтицького О.І., 

розглянувши у письмовому провадженні у приміщенні П`ятого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 31 липня 2025 р. у справі № 420/4517/25 за адміністративним позовом Головного управління ДПС у Миколаївській області до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у розмірі 254 197,83 грн., -
встановиВ:

Позивач, звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) заборгованість у розмірі 254 197,83 грн. на користь відповідного бюджету в рахунок погашення податкового боргу з: податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, у розмірі 111 179,80 грн.; орендної плати у розмірі 143 018,03 грн., мотивуючи його тим, що відповідач перебуває на обліку як платник податків у позивача, податкова заборгованість відповідача перед бюджетом становить 254 197,83 грн. 
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 31 липня 2025 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) заборгованість у розмірі 254 197,83 грн. на користь відповідного бюджету в рахунок погашення податкового боргу з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, у розмірі 111 179,80 грн. та з орендної плати у розмірі 143 018,03 грн.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позову Головного управління ДПС в Миколаївській області до Фізичної особи ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги ОСОБА_1 посилається на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, зазначає, що вказані у позовній заяві суми податкових зобов`язань не є узгодженими, а отже, вказані суми не підлягають стягненню в судовому порядку як податковий борг.
На підставі ст. 311 КАС України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення з наступних підстав:
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 відповідно до приписів Податкового кодексу України є платником податків.
Податкова заборгованість відповідача перед бюджетом становить в загальному 254 197,83 грн., а саме по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки у сумі 111 179,80 грн. та по орендній платі у сумі 143 018,03 грн.
Заборгованість по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплаченого фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості виникла в результаті нарахування по податковому повідомленню-рішенню від 08.05.2024 № 0332397-2407-1552-UA48060090000097375 за період 2023 рік у сумі 111 179,80 грн.
Заборгованість по орендній платі з фізичних осіб виникла в результаті нарахування по податковому повідомленню-рішенню від 17.04.2024 № 1090512-2411-1423-UA48060090000097375 за період 2024 рік у сумі 143 018,03 грн.
У зв`язку із несплатою відповідачем заборгованості податковий орган виніс податкову вимогу форми “Ф” № 0005147-1306-1429 від 13.07.2023, яка направлена рекомендованим листом з повідомленням про вручення на податкову адресу відповідача. Конверт із вказаним вкладенням повернувся на адресу позивача, про що складена довідка: за закінченням терміну зберігання.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що на день розгляду справи відповідач не надав суду доказів погашення податкової заборгованості, а тому позовні вимоги належать до задоволення.
П`ятий апеляційний адміністративний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне:

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з п. 15.1 ст. 15 Податкового кодексу України (ПК України) платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.
Відповідно до пп. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 ПК України сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Згідно з п. 36.1 ст. 36 ПК України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.
Відповідно до п. 36.5 ст. 36 ПК України відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов`язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи.
Згідно з пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.
Відповідно до пп. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 ПК України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, або зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, задекларовану до повернення з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, застосування штрафних (фінансових) санкцій та нарахування пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.
Згідно з п. 59.1 ст. 59 ПК України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.
В зв`язку з несплатою відповідачем заборгованості податковим органом було винесено податкову вимогу форми “Ф” № 0005147-1306-1429 від 13.07.2023 року на суму 81 195,24 грн., яка направлена рекомендованим листом на податкову адресу відповідача та була повернута адресату за закінченням терміну зберігання, про що складена довідка.
Відповідно до п. 59.5 ст. 59 ПК України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).
Згідно з п. 95.1 ст. 95 ПК України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.
Пунктом 95.2 ст. 95 ПК України встановлено, що стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 30 календарних днів з дня надіслання такому платнику податкової вимоги.
За змістом вказаних правових норм, зверненню контролюючого органу до суду щодо стягнення сум податкового боргу передують певні досудові процедури, які направлені на спонукання платника податків самостійно сплатити податковий борг. До таких процедур, поміж іншим, віднесено направлення такому платнику податків податкової вимоги, з дня надіслання якої починає свій перебіг тридцяти денний термін та зі спливом цього строку у контролюючого органу з`являється право на звернення до суду за стягненням сум податкового боргу.
Посилання відповідача в спростування підстав позову, що позивачем не доведено виникнення боргу на підставі податкового повідомлення-рішення від 17.04.2024 року № 1090512-2411-1423-UA48060090000097375, яке відсутнє в матеріалах справи, суд вважає необґрунтованими та безпідставними.
Відповідно до положень п. 3 та п. 4 Розділу III “Порядку надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків”, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України 28.12.2015 року № 1204, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 січня 2016 р. за № 124/28254, дата надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення проставляється: 1) посадовою особою платника податків - юридичної особи (фізичною особою - платником податків або її законним представником) - у разі вручення податкового повідомлення-рішення під розписку (на обох примірниках, а при врученні податкових повідомлень-рішень форм “Ф” та “МПЗФ” - на корінці податкового повідомлення-рішення); 2) працівником структурного підрозділу контролюючого органу, якій склав це податкове повідомлення-рішення, - у разі надіслання податкового повідомлення-рішення листом з повідомленням про вручення. При цьому повідомлення про вручення прикріплюється до примірника податкового повідомлення-рішення, який залишився в контролюючому органі (при направленні податкових повідомлень-рішень форм “Ф” та “МПЗФ” - до корінця податкового повідомлення-рішення).
Якщо пошта (поштова служба) не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення у зв`язку з відсутністю за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їхньою відмовою прийняти податкове повідомлення-рішення, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштою (поштовою службою) в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.
Податкове повідомлення-рішення від 17.04.2024 року № 1090512-2411-1423-UA48060090000097375 поштою надсилалося на податкову адресу відповідача та було повернуто позивачу за закінченням терміну зберігання, про що складена довідка.
Відповідно до п. 45.1 ст. 45 ПК України платник податків - фізична особа зобов`язаний визначити свою податкову адресу. Податковою адресою платника податків - фізичної особи визнається місце її проживання, за яким вона береться на облік як платник податків у контролюючому органі. Платник податків - фізична особа може мати одночасно не більше однієї податкової адреси.
Згідно з п. 42.3 ст. 42 ПК України якщо платник податків у порядку та у строки, визначені статтею 66 цього Кодексу, повідомив контролюючий орган про зміну податкової адреси, він на період з дня державної реєстрації зміни податкової адреси до дня внесення змін до облікових даних такого платника податків звільняється від виконання вимог документів, надісланих йому контролюючим органом за попередньою податковою адресою та в подальшому повернених як таких, що не знайшли адресата.
Під час розгляду справи відповідач не надав до суду доказів повідомлення контролюючого органу про зміну своєї податкової адреси.
Щодо доводів відповідача про відсутність доказів направлення податкового повідомлення-рішення від 08.05.2024 року № 0332397-2407-1552-UA48060090000097375, тому зазначена у ньому сума податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки в сумі 111 179.80 грн. не є узгодженою в розумінні вимог ПК України та не може бути стягнута як податковий борг, суд зазначає наступне.
Згідно з п. 58.3 ст. 58 ПК України податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.
Відповідно до п. 42.2 ст. 42 ПК України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).
Податкове повідомлення-рішення від 08.05.2024 року № 0332397-2407-1552-UA48060090000097375 поштою надсилалося на податкову адресу відповідача та було повернуто позивачу за закінченням терміну зберігання, про що складена довідка від 05.06.2024 року.
Посилання відповідача в спростування підстав позову, що позивачем надано до матеріалів справи наліпку на конверт з друкованим текстом “ ОСОБА_1 ППР № 43 від 15.05.24”, що не свідчить про направлення відповідачу податкового повідомлення-рішення від 08.05.2024 року № 0332397-2407-1552-UA48060090000097375, суд вважає необґрунтованими та безпідставними, оскільки вказаний напис міститься в графі “Найменування адресата”, що не може спростовувати факт надсилання саме ППР від 08.05.2024 року № 0332397-2407-1552-UA48060090000097375 на податкову адресу відповідача.
Матеріали справи не місять доказів щодо наявності іншого податкового боргу у відповідача або доказів донарахування інших податкових зобов`язань відповідачу, зокрема на підставі ППР № 43 від 15.05.24.
Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях зазначав, що “доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом” (рішення від 14 лютого 2008 року у справі “Кобець проти України” (Kobets v. Ukraine), п. 43 (з відсиланням на п. 282 рішення у справі “Авшар проти Туреччини” (Avsar v. Turkey). Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.
Відповідно до п. 87.11 ст. 87 ПК України орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.
Згідно з пп. 20.1.34 п. 20.1 ст. 20 ПК України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.
За приписами п. 41.4 ст. 41 ПК України органами стягнення є виключно контролюючі органи, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску у межах повноважень, а також державні виконавці у межах своїх повноважень.
На день розгляду справи відповідач не надав суду доказів погашення податкової заборгованості, а тому позовні вимоги належать до задоволення.
Доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
З огляду на вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.
Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , - залишити без задоволення.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 31 липня 2025 року по справі № 420/4517/25, - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду. 

Суддя-доповідач 		Г.В. Семенюк	
Судді	  	А.Г. Федусик   О.І. Шляхтицький