ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2026 року 
м. Київ
Справа № 914/2693/23(914/843/25) 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: 
Пєскова В. Г. - головуючого, Жукова С. В., Картере В. І.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу  ОСОБА_1 (вх. № 372/2026)
на постанову Західного апеляційного господарського суду від 04.12.2025
у справі № 914/2693/23 (914/843/25)
за позовом  ОСОБА_1 
до: 1) ОСОБА_2 ; 
2) ОСОБА_3 ;
3) Товариства з обмеженою відповідальністю "Ореола" Компанія з управління з активами", 
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Луцька аграрна компанія"
про визнання договорів недійсними та застосування наслідків недійсності правочинів
у межах справи № 914/2693/23
про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 ,
ВСТАНОВИВ:
Перед Верховним Судом постало питання щодо Перед Верховним Судом постало питання щодо застосування заходів забезпечення позову
Обставини справи
У провадженні Господарського суду Львівської області перебуває справа №914/2693/23 про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ).
ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Львівської області з позовом до ОСОБА_3 (далі - ОСОБА_3 ), ОСОБА_2 (далі - ОСОБА_2 ) та Товариства з обмеженою відповідальністю "Ореола" Компанія з управління з активами" (далі - ТОВ "Ореола" КУА") з такими позовними вимогами:
- визнати недійсним договір, укладений між ТОВ "Ореола" КУА" (ПВНЗІФ "ОРЕОЛА") та ОСОБА_3 , згідно із яким ОСОБА_3 набув у власність частку у статутному капіталі Товариство з обмеженою відповідальністю "Луцька аграрна компанія" (далі - ТОВ "ЛАК");
- визнати недійсним договір, укладений між ТОВ "Ореола" КУА" (ПВНЗІФ "Ореола") та ОСОБА_2 , згідно із яким ОСОБА_2 набув у власність частку у статутному капіталі ТОВ "ЛАК";
- визнати недійсним договір, укладений ТОВ "Ореола" КУА" (ПВНЗІФ "Титул") та ОСОБА_3 , згідно із яким ОСОБА_3 набув у власність частку у статутному капіталі ТОВ "ЛАК";
- визнати недійсним договір, укладений між ТОВ "Ореола" КУА" (ПВНЗІФ "Титул") та ОСОБА_2 , згідно із яким ОСОБА_2 набув у власність частку у статутному капіталі ТОВ "ЛАК";
- визнати недійсним акт приймання-передачі, згідно із яким ТОВ "Ореола" КУА" (ПВНЗІФ "Титул") передало частку у статутному капіталі ТОВ "ЛАК" ОСОБА_2 ;
- визнати недійсним акт приймання-передачі, згідно із яким ТОВ "Ореола" КУА" (ПВНЗІФ "Титул") передало частку у статутному капіталі ТОВ "ЛАК" ОСОБА_3 
- визнати недійсним акт приймання-передачі, згідно із яким ТОВ "Ореола" КУА" (ПВНЗІФ "Ореола") передало частку у ТОВ "ЛАК" ОСОБА_2 ;
- визнати недійсним акт приймання-передачі, згідно із яким ТОВ "Ореола" КУА" (ПВНЗІФ "Ореола") передало частку у ТОВ "ЛАК" ОСОБА_3 ;
- витребувати з володіння ОСОБА_2 частку у розмірі 50 % у статутному капіталі ТОВ "ЛАК" номінальною вартістю 300 000,00 грн на користь Пайового венчурного недиверсифікованого закритого інвестиційного фонду "Титул", в інтересах та за рахунок якого діє ТОВ "Ореола" КУА";
- витребувати з володіння ОСОБА_3 частку у розмірі 50 % у статутному капіталі ТОВ "ЛАК" номінальною вартістю 300 000,00 грн на користь Пайового венчурного недиверсифікованого закритого інвестиційного фонду, в інтересах та за рахунок якого діє ТОВ "Ореола" КУА".
На обґрунтування позову зазначалося про те, що позивач та відповідачі ОСОБА_2 і ОСОБА_3 є учасниками ТОВ "Ореола" КУА".
Позивач є учасником двох пайових інвестиційних фондів - Пайового венчурного недиверсифікованого закритого інвестиційного фонду "Титул" та Пайового венчурного недиверсифікованого закритого інвестиційного фонду "Ореола", в інтересах та за рахунок якого діє ТОВ "Ореола" КУА". 
У свою чергу, вказані пайові інвестиційні фонди були учасниками ТОВ "ЛАК" (загалом 100 % частки у статутному капіталі), однак позивачу стало відомо, що у грудні 2023 року проведено державні реєстрації про зміну учасників ТОВ "ЛАК", відповідно до яких новими учасниками цього товариства стали ОСОБА_2 (50 % частки у статутному капіталі)та ОСОБА_3 (50 % частки у статутному капіталі).
03.04.2025 Господарський суд Львівської області постановив ухвалу про прийняття вказаної вище позовної заяви ОСОБА_1 у межах провадження справи про неплатоспроможність останнього та залучив до участі у справі ТОВ "ЛАК" як третю особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.
20.07.2025 до Господарського суду Львівської області надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом:
- накладення арешту на частку ОСОБА_3 в розмірі 16,67 % статутного капіталу ТОВ "ЛАК";
- заборони ОСОБА_3 вчинення будь-яких правочинів з відчуження корпоративних прав, а саме: 16,67% частки у статутному капіталі ТОВ "ЛАК";
- накладення арешту на частку ОСОБА_2 в розмірі 12,5 % статутного капіталу ТОВ "ЛАК";
- заборони ОСОБА_2 вчинення будь-яких правочинів з відчуження корпоративних прав, а саме: 12,5 % частки у статутному капіталі ТОВ "ЛАК";
- заборони суб`єктам державної реєстрації, визначеним Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" в тому числі, але не виключно: державним реєстраторам, приватним та державним нотаріусам, які здійснюють діяльність на території України та іншим суб`єктам, що вчиняють реєстраційні дії з державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, будь-яким іншим особам, наділеним функціями державного реєстратора, вчиняти, здійснювати, проводити реєстраційні дії відносно/щодо ТОВ "ЛАК", в тому числі, щодо внесення змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, про зміну складу та часток засновників/учасників юридичної особи, кінцевого бенефіціарного власника юридичної особи, структуру власності юридичної особи, зміну розміру статутного (складеного) капіталу юридичної особи та розміру частки кожного із засновників (учасників), збільшення/зменшення розміру статутного капіталу, проведення реєстрації припинення (ліквідації) товариства, до набрання законної сили рішенням суду у цій справі.
Окрім доводів, які наводилися раніше у позовній заяві, ОСОБА_1 зазначив про те, що позовні вимоги стосуються, в тому числі, витребування майна (частки в статутному капіталі ТОВ "ЛАК") з володіння відповідачів, а невжиття заходів до забезпечення позову може істотно ускладнити або навіть унеможливити виконання рішення суду та поновлення прав заявника (позивача), за захистом яких він звернувся до суду.
Позивач вказав, що матеріали справи свідчать про недобросовісну поведінку ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , які протягом тривалого часу систематично вчиняли дії, спрямовані на заволодіння всім майном заявника (позивача), включаючи його бізнес-активи, що в результаті й призвело до його неплатоспроможності, а після відкриття провадження у справі знову вчинили низку недобросовісних дій задля "розмиття" своїх часток у статутному капіталі ТОВ "ЛАК".
Так, за доводами позивача, станом на 02.06.2025 було змінено розмір внесків до статутного фонду учасників товариства, зокрема внесок ОСОБА_2 збільшено з 300 000,00 грн до 800 000,00 грн, внесок ОСОБА_3 також збільшено, після чого розмір статутного капіталу ТОВ "ЛАК" було ще раз збільшено до 6 400 000,00 грн за рахунок внесення додаткових вкладів та прийняття до складу учасників родичів, що призвело до зміни структури часток.
Враховуючи можливість відповідачів у будь-який момент відчужити, обтяжити або зменшити свою частку, "розмити" її, що може призвести до ще більшого знецінення цієї частки, заявник просив також заборонити вчинення реєстраційних дій та будь-яких правочинів з відчуження корпоративних прав, оскільки вжиття таких заходів є необхідним для запобігання утрудненню чи неможливості виконання рішення суду та забезпечення ефективного захисту прав позивача.
Короткий зміст ухвали суду першої інстанції
07.08.2025 ухвалою Господарського суду Львівської області у справі № 914/2693/23 (914/843/25) заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено частково. Заборонено суб`єктам державної реєстрації, визначеним Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань", державним реєстраторам, приватним та державним нотаріусам, які здійснюють діяльність на території України та іншим суб`єктам, що вчиняють реєстраційні дії з державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, будь-яким іншим особам, наділеним функціями державного реєстратора, вчиняти, здійснювати, проводити реєстраційні дії відносно/щодо ТОВ "ЛАК" щодо внесення змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, в частині зміни складу та часток засновників/учасників юридичної особи, кінцевого бенефіціарного власника юридичної особи, структури власності юридичної особи, зміни розміру статутного (складеного) капіталу юридичної особи та розміру частки кожного із засновників (учасників), збільшення/зменшення розміру статутного капіталу, проведення реєстрації припинення (ліквідації) товариства, до набрання законної сили рішенням суду у цій справі № 914/2693/23 (914/843/25). У решті вимог заяви ОСОБА_1 відмовлено.
Суд першої інстанції зазначив про те, що після відкриття провадження у цій справі відповідач-1 та відповідач-2 відчужили частину своїх часток частки у статутному капіталі ТОВ "ЛАК" та збільшили розмір статутного капіталу.
Згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 02.06.2025 змінено розмір внесків до статутного фонду учасників товариства, внесок ОСОБА_2 збільшено з 300 000,00 грн до 800 000,00 грн, внесок ОСОБА_3 також збільшено з 300 000,00 грн до 1 066 666,67 грн. Надалі розмір статутного капіталу ТОВ "ЛАК" збільшено до 6 400 000,00 грн за рахунок внесення додаткових вкладів.
19.06.2025 Благодійна організація "Благодійний фонд "Авастерра Груп" стало учасником ТОВ "ЛАК".
04.07.2025 знову відбулася зміна засновників ТОВ "ЛАК". Так, засновниками цього товариства є: 1) ОСОБА_3 - статутний внесок у розмірі 1 066 666,67 грн; 2) ОСОБА_4 - статутний внесок у розмірі 1 066 666,67 грн; 3) ОСОБА_5 - статутний внесок у розмірі 1 066 666,67 грн; 4) ОСОБА_2 - статутний внесок у розмірі 800 000,00 грн; 5) ОСОБА_6 - статутний внесок у розмірі 800 000,00 грн; 6) ОСОБА_7 - статутний внесок у розмірі 800 000,00 грн; 7) ОСОБА_8 - статутний внесок у розмірі 800 000,00 грн.
З огляду на встановлені обставини, суд першої інстанції дійшов висновку, що заява позивача про забезпечення позову підлягає задоволенню частково, шляхом заборони суб`єктам державної реєстрації вчиняти, здійснювати, проводити реєстраційні дії відносно/щодо ТОВ "ЛАК" щодо внесення змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, про зміну складу та часток засновників/учасників юридичної особи, кінцевого бенефіціарного власника юридичної особи, структуру власності юридичної особи, зміну розміру статутного (складеного) капіталу юридичної особи та розміру частки кожного із засновників (учасників), збільшення/зменшення розміру статутного капіталу, проведення реєстрації припинення (ліквідації) товариства, до набрання законної сили рішенням суду у цій справі.
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції
04.12.2025 постановою Західного апеляційного господарського суду у справі № 914/2693/23 (914/843/25) ухвалу Господарського суду Львівської області від 07.08.2025 скасовано. У цій частині прийнято нове рішення, яким у задоволені заяви ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову відмовлено.
Суд апеляційної інстанції врахував, що позивач, який не є учасником ТОВ "ЛАК", просить відновити його право шляхом повернення часток у статутному капіталі, які до укладених спірних договорів належали не йому, а ПВНЗІФ "Титул" та ПВНЗІФ "Ореола", у яких частки (кількість сертифікатів) позивача складають розмір 2,492 % у кожній, де власниками решти сертифікатів є інші особи, в т.ч. відповідачі у цій справі.
Суд зазначив, що оскільки корпоративні права у ТОВ "ЛАК" належали двом пайовим фондам, які не є і не можуть бути юридичними особами, відповідно до частини другої статті 4 ГПК України, вони не можуть бути сторонами у господарському процесі, а з урахуванням положень частини першої статті 41 Закону України "Про інститути спільного інвестування", належним відповідачем у цій справі має бути і є ТОВ "Ореола "КУА" як компанія з управління активами.
Тому, за оцінкою суду, незалежно від того, чи буде задоволено позов у майбутньому щодо визнання недійсними договорів купівлі-продажі часток у ТОВ "ЛАК", чи не буде, розмір частки у такому товаристві позивача, яка складає розмір 41 % не зміниться.
За оцінкою суду, якщо належним відповідачем у цій справі є ТОВ "Ореола "КУА", то відповідно до спірних правовідносин також належить застосовувати положення частин першої та другої статті 54 ГПК України, де врегульовано, що власник (власники), учасник (учасники), акціонер (акціонери) юридичної особи, якому (яким) сукупно належить 5 і більше відсотків статутного капіталу товариства (голосуючих акцій) або частка у власності юридичної особи якого (яких) сукупно становить 5 і більше відсотків, може (можуть) подати в інтересах такої юридичної особи позов про відшкодування збитків, заподіяних юридичній особі її посадовою особою.
Тож, за висновком суду, у разі відкриття провадження за таким позовом зазначена юридична особа набуває статусу позивача, але не вправі здійснювати свої процесуальні права та обов`язки без згоди власника (власників), учасника (учасників), акціонера (акціонерів), який (які) подав (подали) позов. Посадова особа, до якої пред`явлений позов, не вправі представляти юридичну особу та призначати іншу особу для представництва юридичної особи в даній справі.
Західний апеляційний господарський суд зазначив про те, що частиною другою статті 136 ГПК України передбачено таку обставину для вжиття заходу забезпечення позову як наявність ефективного судового захисту, то відповідно зважаючи на означені вище обставини, а також беручи до уваги також і те, що позивач не був і не є учасником ТОВ "ЛАК", ознаки ефективності судового захисту з такими позовними вимогами, які існували на дату подання заяви про забезпечення, на переконання суду, вбачаються сумнівними.
Означені вище дві обставини, за висновком суду, є достатніми як у сукупності, так і кожна із них самостійно для висновку про недостатню обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду першої інстанції про задоволення заяви про вжиття заходів забезпечення позову.
АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ У СУДІ КАСАЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ
А. Короткий зміст вимог касаційної скарги та доводи особи, яка подала касаційну скаргу
У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову Західного апеляційного господарського суду від 04.12.2025 та залишити в силі ухвалу Господарського суду Львівської області від 07.08.2025 у справі № 914/2693/23 (914/843/25). 
На переконання скаржника, суд апеляційної інстанції вийшов за межі апеляційного перегляду ухвали про забезпечення позову, оскільки надав оцінку обґрунтованості заявлених позовних вимог, а саме: ефективності обраного позивачем способу захисту та необхідності застосування у спірних правовідносинах положень частин першої та другої статті 54 ГПК України. При цьому в аналогічній справі за позовом ОСОБА_1 суд апеляційної інстанції (у тому ж самому складі) суд апеляційної інстанції вказав на абсолютно протилежне.
Крім того, скаржник стверджує про передчасність висновків суду апеляційної інстанції про те, що позивач є учасником ПВНЗІФ "Ореола" та ПВНЗІФ "Титул", що у відсотковому відношенні до інших власників таких сертифікатів складає розмір 2,492 % у кожному, та просить суд відновити його право шляхом повернення часток у статутному капіталі, які до укладених спірних договорів належали не йому, а ПВНЗІФ "Титул" та ПВНЗІФ "Ореола", оскільки відсоткове співвідношення інвестиційних сертифікатів позивача, інших власників інвестиційних сертифікатів вказаних інвестиційних фондів не досліджувалось та не встановлювалось судом апеляційної інстанції на підставі наявних у справі доказів.
ОСОБА_1 наполягає на тому, що невжиття заходів до забезпечення позову у даній справі може ще більше ускладнити або навіть унеможливити поновлення його прав, за захистом яких він звернувся до суду, або ж призвести до необхідності звернення з новими вимогами. Вважає, що суд апеляційної інстанції не надав жодної оцінки таким діям відповідачів, спрямованим на "розмиття" своїх часток.
Скаржник не погоджується з висновками суду апеляційної інстанції та вважає, що вжитий судом першої інстанції захід забезпечення позову у вигляді заборони вчинення деяких реєстраційних дій повністю відповідає предмету позову у цій справі. Такі заходи забезпечення позову не несуть для відповідачів загрози збитків. Такий захід забезпечення фактично спрямований на те, щоб зафіксувати правове становище учасників справи станом на час звернення з позовом, а метою цього є уникнення в подальшому звернення позивача з новими позовами для захисту своїх прав, а також забезпечення можливості виконання рішення у справі, у разі задоволення позову.
Б. Доводи, викладені у відзиві на касаційну скаргу
У відзиві ОСОБА_2 просить касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Західного апеляційного господарського суду від 04.12.2025 у цій справі - залишити без змін.
Відповідач зазначає про відсутність порушеного права позивача. Зазначає, що ОСОБА_1 є учасником пайового фонду "Ореола" у відповідній частці, про що надав відповідну виписку. Разом з цим ОСОБА_1 не є учасником пайового фонду "Титул", правочини якого він оскаржує. Докази участі ОСОБА_1 (наявності у нього сертифікатів) у фонді "Титул" в матеріалах справи відсутні.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
А. Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів попередніх інстанцій
Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що згідно зі статтею 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 310, частиною другою статті 313 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.
Об`єктом касаційного перегляду у цій справі є постанова суду апеляційної інстанції, якою скасовано ухвалу суду першої інстанції про вжиття заходів забезпечення позову та постановлено нове рішення, яким відмовлено у задоволенні заяви.
Верховний Суд, перевіривши правильність застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права, оцінивши доводи касаційної скарги та відзиву, дійшов таких висновків.
Згідно зі статтею 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 ГПК України заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Інститут вжиття заходів забезпечення позову є одним із механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту.
Процесуальні підстави для застосування заходів забезпечення позову визначає стаття 136 ГПК України, у частинах першій, другій якої унормовано, що господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
За змістом статті 137 ГПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) виключено; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 7) виключено; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина четверта статті 137 ГПК України).
Як виснувала Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18.05.2021 у справі № 914/1570/20, під забезпеченням позову розуміють сукупність процесуальних дій, що гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб. Важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази. Також важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення.
За висновками, наведеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 24.04.2024 у справі № 754/5683/22, як характер спору (майновий або немайновий), так і те, чи підлягає судове рішення у конкретній справі примусовому виконанню, не мають вирішального значення при дослідженні судом питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову. Ключовим є встановлення судом: 1) наявності спору між сторонами; 2) ризику незабезпечення ефективного захисту порушених прав позивача, який може проявлятися як через вплив на виконуваність рішення суду у конкретній справі, так і шляхом перешкоджання поновленню порушених чи оспорюваних прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду; 3) співмірності обраного позивачем виду забезпечення позову з пред`явленими позовними вимогами та 4) дійсної мети звернення особи до суду із заявою про забезпечення позову, зокрема, чи не є таке звернення спрямованим на зловживання учасником справи своїми правами.
При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Питання задоволення заяви про застосування заходів забезпечення позову вирішується судом в кожному конкретному випадку окремо, виходячи з характеру обставин справи, що дозволяють зробити висновок про те, що невжиття таких заходів матиме наслідки, визначені у частині другій статті 136 ГПК України.
Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.
Водночас співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати у результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.
Подібні висновки наведено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 381/4019/18.
До того ж передумовою забезпечення позову є обрання належного, відповідного предмету спору заходу забезпечення позову, що гарантує дотримання принципу співвіднесення виду заходу забезпечення позову заявленим позивачем вимогам, що зрештою дає змогу досягти балансу інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, сприяє фактичному виконанню судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, забезпечує ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача (заявника).
Про це зазначено, зокрема, у постановах Верховного Суду від 21.12.2021 у справі № 910/10598/21 та від 28.08.2023 у справі № 906/304/23.
Отже, під час вирішення питання про вжиття заходів забезпечення позову суд має перевірити наявність спору між сторонами, імовірність утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду або ефективного захисту прав позивача у разі невжиття таких заходів, а також співмірність обраного заходу із заявленими вимогами.
Водночас суд апеляційної інстанції, скасовуючи ухвалу суду першої інстанції, дійшов висновків, які частково виходять за межі предмета розгляду заяви про забезпечення позову, зокрема надав оцінку належності обраного позивачем способу захисту, ефективності позовних вимог та застосуванню до спірних правовідносин положень процесуального закону, що регулюють розгляд спору по суті.
Суд касаційної інстанції у цій частині погоджується зі скаржником, що такі висновки є передчасними, оскільки питання належності та ефективності способу захисту, а також наявності чи відсутності у позивача матеріально-правової вимоги підлягають вирішенню під час розгляду справи по суті, а не на стадії вирішення питання про забезпечення позову. 
Водночас наведені порушення не впливають на правильність висновку суду апеляційної інстанції про необхідність відмови у задоволенні заяви про забезпечення позову.
З матеріалів справи вбачається, що спірні корпоративні права щодо частки у статутному капіталі товариства належали пайовим інвестиційним фондам, в інтересах та за рахунок яких діє компанія з управління активами, тоді як позивач зазначає, що він є власником інвестиційних сертифікатів відповідних фондів.
Отже, позивач вказує, що він не є безпосереднім носієм корпоративних прав у товаристві, щодо яких заявлено вимоги у цій справі, а відтак не є особою, право якої підлягає безпосередньому захисту шляхом застосування заявлених заходів забезпечення позову.
Заявлені позивачем заходи забезпечення позову спрямовані на обмеження розпорядження корпоративними правами, які належать пайовим інвестиційним фондам, при цьому матеріали справи не містять доказів наявності у позивача повноважень діяти від їх імені.
Крім того, судами встановлено, що на момент подання заяви про забезпечення позову учасниками ТОВ "ЛАК" та носіями відповідних корпоративних прав є особи, які на той час не були залучені до участі у цій справі. Водночас заявлені заходи забезпечення позову спрямовані на обмеження здійснення саме цих прав. За таких обставин застосування заявлених позивачем заходів забезпечення позову не відповідає завданню інституту забезпечення позову та порушує баланс інтересів сторін.
За таких обставин позивачем не доведено, що невжиття заходів забезпечення позову ускладнить або зробить неможливим ефективний захист чи поновлення його прав як самостійного суб`єкта, а також відсутній належний зв`язок між заявленими заходами забезпечення позову та предметом захисту його прав.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про необхідність відмови у задоволенні заяви про забезпечення позову, незважаючи на помилковість окремих мотивів.
Б. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій без змін, а скаргу - без задоволення.
Відповідно до статті 309 ГПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.
Враховуючи наведене, касаційну скаргу Суд залишає без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін з мотивів викладених у цій постанові.
Керуючись статтями 300, 301, статтями 308, 315 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
2. Постанову Західного апеляційного господарського суду від 04.12.2025 у справі № 914/2693/23 (914/843/25) залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. Пєсков

Судді С. Жуков

В. Картере