Справа № 278/6634/25
Провадження по справі №2/276/377/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 квітня 2026 року селище Хорошів

Хорошівський районний суд Житомирської області в складі:
головуючого судді Семенюка А.С.,
з участю секретаря судового засідання Процюк О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
в с т а н о в и в:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» звернулося до суду з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за кредитним договором №1152965 від 01.12.2023 року в розмірі 90007,67 гривень.
Свої вимоги позивач мотивував тим, що відповідач не виконав свої зобов`язання за кредитним договором №1152965 від 01.12.2023 року, укладеним між ТОВ «Селфі Кредит» та ОСОБА_1 . У відповідності до укладеного з первісним кредитором договором факторингу №29/07/2024 від 29.07.2024 позивач набув право вимоги за кредитним договором №1152965 до відповідача. 
Представник позивача стверджує, що ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» за кредитним договором №1152965 від 01.12.2023 року в розмірі 90007,67 грн., з яких: 15953,00 грн. - сума заборгованості за кредитом; 74054,67 грн. - сума заборгованості за відсотками.
Ухвалою судді Хорошівського районного суду Житомирської області від 11.02.2026 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд даної цивільної справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи.
Не погоджуючись із заявленими позовними вимогами, відповідач ОСОБА_1 подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що позовні вимоги щодо стягнення заборгованості за кредитним договором №1152965 від 01.12.2023 визнає частково, а саме в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту в сумі 15953,00 грн. В іншій частині позову щодо стягнення відсотків просить відмовити у зв`язку з неправомірністю їх нарахування та значним завищенням. Також зазначає, що заявлена позивачем до стягнення сума витрат на правову допомогу в розмірі 10000 грн. є завищеною щодо предмета спору, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу, що складають 2000 грн.
Представник позивача надіслав до суду відповідь на відзив, у якій зазначив, що розмір заявлених до стягнення відсотків відповідає умовам кредитного договору та нормам чинного законодавства. Відповідач погодив зі своєї сторони такі умови кредитного договору, підписавши його зміст. Кредитний договір або його окремі положення недійсними не визнано, отже умови договору, в тому числі і щодо сплати відсотків, є обов`язковими для виконання позичальником. Щодо заявленої позивачем вимоги про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу в розмір 10000,00 грн представник позивача вважає, що розмір витрат на професійну правничу допомогу є обґрунтованим, та таким, що підлягають задоволенню, надані послуги відповідають обсягу виконаних завдань, а їх вартість є обґрунтованою та необхідною для ефективного захисту прав та інтересів клієнта. На підставі наведеного, представник відповідача просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, стягнути з відповідача на користь позивача заявлену суму заборгованості та судові витрати.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, у позові та відповіді на відзив просив здійснювати розгляд справи за відсутності представника позивача на підставі доказів у справі, заперечень щодо заочного розгляду справи не заявив
Відповідач у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про його дату, час і місце, причини неявки суду не повідомив. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, зокрема, шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання відповідача, яка отримана відповідачем 21.03.2026 року, про що свідчить відповідне рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.
Судом ухвалено здійснювати розгляд справи за відсутності її учасників.
У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, розглянувши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.
Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.
Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених статтею 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.
За змістом частини 1 статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Стаття 263 ЦПК України, регламентує, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Статтями 1054-1055 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. 
Кредитний договір укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).
Нормою статті 639 ЦК України передбачено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Використання інших видів електронних підписів в електронному документообігу здійснюється суб`єктами електронного документообігу на договірних засадах.
Пунктами 5-7 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем.
Стаття 11 вказаного Закону передбачає порядок укладення електронного договору. Так, пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.
Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.
Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього.
Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору шляхом перенаправлення (відсилання) до них.
Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом:
надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;
заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;
вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із статтею 64 Цивільного процесуального кодексу України, статтею 36 Господарського процесуального кодексу України та статтею 79 Кодексу адміністративного судочинства України.
За змістом статті 12 цього Закону якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:
електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;
електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;
аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом (параграф 2) і не випливає із суті кредитного договору.
Судом встановлено, що 01.12.2023 між ТОВ «Селфі Кредит» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту №1152965, відповідно до умов якого товариство надає споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним. Згідно умов кредитного договору: сума кредиту (загальний розмір) складає 25000,00 грн. (п.1.3. договору); строк кредиту 360 днів (п.1.4 договору); періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів (п.1.4); дата надання кредиту 01.12.2023 року або 02.12.2023 року (п.2.2 договору); стандартна процентна ставка встановлена у розмірі 2,2 % за 1 (один) день у межах строку кредиту (п.1.5.1. договору).
У відповідності до розділу 2 договору кредитні кошти надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок Споживача, включаючи використання реквізитів платіжної картки № НОМЕР_1 (п.2.1).
За змістом п.1.1, п.9.2, п.9.6 договору, договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Селфі Кредит» та набуває чинності з моменту його підписання електронними підписами сторін, в тому числі електронним підписом споживача, що створений шляхом використання споживачем одноразового ідентифікатора, який формується автоматично на стороні Товариства для кожного разу використання та направляється Споживачу на номер мобільного телефону повідомлений останнім Товариству в ІКС Товариства/зазначений в цьому Договорі. Введення Споживачем коду одноразового ідентифікатора з метою підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором цього Договору створює підпис Споживача на Договорі та вважається направленням Товариству повідомлення про прийняття в повному обсязі умов цього Договору.
Договір про надання споживчого кредиту №1152965 від 01.12.2023 року підписано електронним підписом Позичальника-відповідача, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, а також підписом первісного кредитора - ТОВ «Селфі Кредит», які відображені у паперовій копії Договору про надання споживчого кредиту №1152965 від 01.12.2023. 
Отже, на підставі наявних в матеріалах справи доказів, суд першої інстанції дійшов висновку, що між ТОВ «Селфі Кредит» та ОСОБА_1 був укладений Договір споживчого кредиту №1152965 від 01.12.2023 року в електронній формі.
ТОВ «Селфі Кредит» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало та надало йому кредит в сумі 25000,00 грн. шляхом зарахування кредитних коштів на його платіжну картку, що підтверджується наявними в матеріалах справи листом ТОВ «Пейтек» від 11.02.2025 та витребуваною на вимогу суду інформацією АТ КБ «ПриватБанк» від 18.02.2026 та відповідною випискою з належного ОСОБА_1 карткового рахунку.
Таким чином, суд приходить до висновку, що ТОВ «Селфі Кредит» свої зобов`язання за кредитним договором виконало та надало позичальнику грошові кошти в загальному розмірі 25000,00 грн. шляхом перерахування на банківську картку позичальника, яка вказана в кредитному договорі.
Доказів на спростування факту укладення вказаного договору та отримання кредитних коштів відповідачем не надано. В поданому відповідачем відзиві на позов факт укладення кредитного договору та отримання кредитних коштів в розмірі 27000,00 грн ОСОБА_1 не заперечив, вказавши на неправомірність нарахування відсотків за кредитним договором.
29.07.2024 між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» укладено Договір факторингу №29/07/2024 (далі - Договір факторингу), у відповідності до умов якого ТОВ «Селфі Кредит» передає (відступає) ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» за плату належні йому ОСОБА_2 , а ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» приймає належні ТОВ «Селфі Кредит» Права Вимоги до Боржників.
Відповідно до витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу №29/07/2024 від 29.07.2024, ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» набуло права грошової вимоги до Відповідача ОСОБА_1 в загальній сумі 90007,67 грн., з яких: 15953,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 74054,67 грн. - сума заборгованості за відсотками.
Згідно зі складеним ТОВ «Селфі Кредит» розрахунком заборгованості за Договором про надання споживчого кредиту №1152965 від 01.12.2023 заборгованість станом на 29.07.2024 року за вказаним договором за період з 01.12.2023 по 29.07.2024 складає 90007,67 грн., з яких: 15953,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 74054,67 грн. - сума заборгованості за відсотками.
Як слідує з вказаного розрахунку заборгованості, 30.12.2023 позичальником сплачено в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором: 16500,00 грн. на погашення процентів та 3500,00 грн. на погашення тіла кредиту. Також, 31.12.2023 позичальником сплачено в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором: 473,00 грн. на погашення процентів, 5547,00 грн. на погашення тіла кредиту. 

Згідно розрахунку заборгованості нараховування кредитором відсотків здійснювалося за стандартною процентною ставкою 2,2% в день від залишку тіла кредиту з 01.12.2024 по 29.07.2024 року.
Відповідно до змісту п.3.1.3 Договору факторингу №29/07/2024 від 29.07.2024 перехід від ТОВ «Селфі Кредит» до ТОВ «Укрглобал-Фінанс» права грошової вимоги за кредитним договором №1152965 від 01.12.2023 до ОСОБА_1 відбувся в момент підписання сторонами договору факторингу та оплати фактором суми фінансування.
З платіжної інструкції №1118 від 29.07.2024 року вбачається, що ТОВ «Укрглобал-Фінанс» здійснило повну оплату суми фінансування за відступлення прав вимог за Договору факторингу №29/07/2024 від 29.07.2024.
Таким чином, з досліджених матеріалів справи судом встановлено, що між відповідачем та ТОВ «Селфі Кредит» було укладено Договір про надання споживчого кредиту №1152965 від 01.12.2023, а право грошової вимоги за кредитним договором №1152965 від 01.12.2023 позивач набув до відповідача 29.07.2024 року.
Суд приходить до висновку, що позивач надав належні докази, які підтверджують право вимоги позивача за кредитним договором.
Виходячи із встановлених фактичних обставин справи, вимог чинного законодавства, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що відповідач допустив неналежне виконання умов кредитного договору.
Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів повернення ОСОБА_1 отриманих в кредит коштів зі сплатою в повному обсязі відсотків за користування кредитом, в межах визначеного сторонами строку кредитування.
Таким чином, оскільки відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання та в добровільному порядку у строки, передбачені кредитним договором, отримані в кредит кошти не повернув, позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за основною сумою боргу (тілом кредиту) в розмірі 15953,00 грн по вищевказаному договору, підлягають задоволенню.
Щодо вимоги про стягнення заборгованості за відсотками за користування кредитом суд зазначає таке.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб.
Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року, що набрав чинності 24 грудня 2023 року доповнено статтю 8 Закону України «Про споживче кредитування» пунктом 5, яким встановлено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.
Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.
Відтак, згідно вказаного Закону максимальний розмір денної процентної ставки не повинен перевищувати:
- протягом перших 120 днів з дня набрання ним чинності, тобто, до 22 квітня 2024 року - 2,5 %;
- протягом наступних 120 днів з дня набрання ним чинності, тобто, до 20 серпня 2024 року - 1,5 %;
- починаючи з 241 дня з дня набрання ним чинності, тобто, з 21 серпня 2024 року, - 1%.
Як вбачається з матеріалів справи, кредитний договір укладено 01.12.2023, строк кредитування 360 днів, стандартна денна процентна ставка становить 2,2% в день. Відсотки нараховані кредитором за період з 01.12.2023 року по 29.07.2024 року, тобто в межах визначеного кредитним договором строку кредитування. Після 29.07.2024 року відсотки позивачем не нараховувалися.
Кредитор, нараховуючи згідно розрахунку заборгованості проценти за період з 01.12.2023 року по 22.04.2024, застосовував стандартну процентну ставку – 2,2% в день.
За вказаний період відповідачем 30.12.2023 сплачені відсотки в розмірі 16500,00 грн та тіло кредиту у розмірі 3500,00 грн, 31.12.2023 року сплачені відсотки в розмірі 473,00 грн та тіло кредиту у розмірі 5547,00
За таких обставин, розмір заборгованості за період з 01.12.2023 по 22.04.2024 за відсотками, з врахуванням часткової сплати відповідачем, склав 23706,61 грн, що відповідає умовам кредитного договору та наведеним вище приписам законодавства. Розмір заборгованості за тілом кредиту, з врахуванням часткової сплати відповідачем, склав 15953,00 грн.
З 23.04.2024 по 29.07.2024 позивач застосував стандартну процентну ставку - 2,2%, що становить 350,97 грн в день. Водночас, відповідно до наведених вище приписів законодавства проценти за вказаний період користування кредитними коштами мають нараховуватися таким чином:
- за період з 23.04.2024 по 29.07.2024 (відповідно до вимог закону та в межах строку кредиту) денна ставка має бути не більше 1,5%, а отже сума заборгованості за вказаний період повинна складати 23450,42 грн (15953,00 х 1,5 % = 239,29 грн х 98 днів).
Отже, загальний розмір відсотків за договором складає 47157,03 грн (23706,61 + 23450,42).
З огляду на зазначене, проценти за користування кредитними коштами підлягають стягненню за період строку кредитування з урахуванням їх обмеження максимальним розміром денної процентної ставки, встановленим ст. 8, а також п. 17 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування», що становить 47157,03 грн.
Таким чином, у зв`язку з порушеннями зобов`язань відповідач має загальну заборгованість в сумі 63110,03 грн, що складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 15953,00 грн та заборгованості за відсотками в сумі 47157,03 грн.
Оскільки фактично отримані та використані позичальником грошові кошти, а також відсотки за їх користування, у добровільному порядку та в визначені строки позивачу не повернуті та не сплачені, відповідач не виконує умов кредитного договору, тож позивач вправі вимагати захисту порушених прав у судовому порядку шляхом стягнення заборгованості за кредитним договором, тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
В іншій частині позовних вимог необхідно відмовити за безпідставністю.
Що стосуєтьсь заперечень відповідача щодо непропорційно великої суми компенсації у виді завищеної суми нарахованих кредитором відсотків, то судом встановлено, що позивач не нараховував пеню, неустойку та/або інші штрафні санкції за невиконання умов договору. У зв`язку з тим, що відсотки не є пенею, то зменшення судом обгрунтованих відповідно до закону та умов договору відсотків чинним законодавством не передбачено.
Інші доводи сторін, наведені ним у справі, не спростовують встановлені судом та наведені вище обставини щодо наявності у відповідача заборгованості за кредитним договором у встановленому судом розмірі.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно задоволених вимог, а тому оскільки позов задоволено на 70,11% (63110,03 х 100 : 90007,67), судовий збір слід стягнути в розмірі 1 698,34 грн. (2422,40 х 70,11%).
Щодо витрат на професійну правову допомогу, суд приходить до наступного висновку
Судом встановлено, що на підтвердження понесених витрат на правову допомогу представник ТОВ «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» надав суду Договір про надання юридичних послуг № 02/08/2024, укладений 02 серпня 2024 року між ТОВ «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» та адвокатом Руденком К. В., свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю, довіреність, видану ТОВ «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» адвокату Руденку К. В. на представництво інтересів товариства в судах України, акт приймання - передачі наданих послуг №116 до Договору №02/08/2024 про надання юридичних послуг, де наведено перелік виконаних адвокатом робіт, а саме: скаладання та подання позовних заяв про стягнення заборгованості з боржників ТОВ «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» згідно реєстру №1 від 04.11.2025 - на загальну суму 100000 гривень, витяг з реєстру №1 від 04.11.2025 до акту приймання - передачі наданих послуг №116 до Договору №02/08/2024 про надання юридичних послуг, де наведено перелік виконаних робіт – складання та подання позовної заяви про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 за договором №1152965 та клопотання про витребування доказів, платіжну інструкцію кредитового переказу коштів № 3337 від 06.11.2025 року про оплату ТОВ «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» адвокату Руденку К. В. коштів в сумі 100000 гривень за надання юридичних послуг по договору №02/08/2024 згідно акту №116 від 04.11.2025 року. 
Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
В постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц міститься правовий висновок про те, що розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги у разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.
Разом з тим, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява N 19336/04).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
В додатковій постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 23.01.2023, справа № 755/2587/17, зазначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони, тощо.
Беручи до уваги характер спірних правовідносин, суд вважає неспівмірною заявлену вартість послуг за підготовку позовної заяви, збирання доказів, підготовку та подання заяв, скарг, клопотань, чи інших процесуальних документів в справі про стягнення заборгованості за договором позики, враховуючи категорію та складність даної справи, яка відноситься до малозначних справ та є типовою для фактора, не потребує вивчення значного обсягу доказів та правових позицій судів щодо такої категорії справ. Та зважаючи на те, що позовна заява була подана представником позивача, адвокатом Руденком К.В., через систему «Електронний суд», що не потребувало значного часу, суд вважає завищеним заявлений розмір вартості вказаної послуги.
Враховуючи, що вказана категорія справ відноситься до малозначних та розглядається у порядку спрощеного позовного провадження, складність даної справи, зміст заявлених позивачем позовних вимог, усталену практики з вирішення кредитних спорів, обсяг робіт виконаних адвокатом, обсяг наданих послуг, значимість спору для сторін, а також те, що всі обставини справи були встановлені без участі представника позивача, виходячи з засад розумності та співмірності, а також зважаючи на часткове задоволення позову , суд вважає, що заявлені позивачем витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10000,00 грн. не відповідають критеріям реальності (їхньої дійсності і необхідності) та розумності їхнього розміру, сталої судової практики і безумовно є занадто завищеними. На переконання суду 2000,00 грн. буде достатнім відшкодуванням вказаних витрат на правничу допомогу, вважаючи таку суму співмірною з огляду на розумну необхідність витрат для цієї справи.
Керуючись 2, 12, 13, 76-79, 81, 82, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273, 274, 277-279, 280, 281, 352, 354 ЦПК, ст. 512, 514, 516, 526, 610, 611, 625, 1050, 1079, 1082 ЦК України, суд, -
у х в а л и в:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» заборгованість за кредитним договором №1152965 від 01.12.2023 року в загальному розмірі 63110,03 гривень (шістдесят три тисячі сто десять грн 03 коп).
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» 1698,34 гривень (одна тисяча шістсот дев`ятсот вісім грн 34 коп) судового збору.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» 2000,00 гривень (дві тисячі грн. 00 коп.) витрат на правову допомогу. 
В задоволенні решти позовних вимог відмовити за безпідставністю.
Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс», адреса місцезнаходження: 03124, м. Київ, бульвар Вацлава Гавела, 4, ЄДРПОУ 41915308.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Суддя А.С.Семенюк