ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

22 квітня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 214/10924/25	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Малиш Н.І. (доповідач), суддів: Баранник Н.П., Щербака А.А., 
розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу від 23 грудня 2025 року (суддя 1-ї інстанції Сіденко С.І.) в адміністративній справі №214/10924/25 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі,- 

ВСТАНОВИВ:
04.11.2025 ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, про скасування постанови по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі.
В обґрунтування позовних вимог зазнає про незгоду з оскарженою постановою від 30.09.2025 серія 5АВ № 12631642 якою її визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень, оскільки позивачка хоча і є власником транспортного засобу проте не має посвідчення водія, а відповідно до технічного паспорту транспортного засобу, його співвласником є ОСОБА_2 .
Рішенням Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу від 23 грудня 2025 року у задоволенні позову відмовлено.
Позивачем на вказане рішення суду подано апеляційну скаргу. В скарзі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, позивач просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити.
В апеляційній скарзі позивач вказує, що судом не надано належної оцінки її доводам про те, що вона хоч і є власником транспортного засобу проте не має посвідчення водія. Скаржник вважає, що факт порушення правил дорожнього руху не є доведеним.
Скаржник додатково надала суду апеляційної інстанції інформацію щодо відсутності у неї посвідчення водія на право керування транспортними засобами.
Відповідачем поданий відзив на апеляційну скаргу в якому просить відмовити у її задоволенні. У відзиві зазначено, що позивачка є власником транспортного засобу MERCEDES-BENZ E200 реєстраційний номер НОМЕР_1 . За порушення правил дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, саме до позивача як власника транспортного, застосовано адміністративне стягнення, враховуючи приписи ст. 14-2 КпАП України. Зазначає, що наявність або відсутність у позивачки посвідчення водія не є підставою для скасування оскарженої постанови, враховуючи саме приписи ст. 14-2 КпАП України. Норми ст. 14-2 та ст. 279-3 КпАП України передбачають можливість того, що особа, яка керувала транспортним засобом на момент вчинення зазначеного правопорушення, звернулася особисто до органу (посадової особи), уповноваженого розглядати справи про адміністративні правопорушення, із заявою про визнання зазначеного факту адміністративного правопорушення та надання згоди на притягнення до адміністративної відповідальності, а також надала документ (квитанцію) про сплату відповідного штрафу.
Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог п.1 ч.1 ст. 311 КАС України.
Розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, відзиву, колегія суддів доходить наступних висновків.
Судом встановлено, що відповідно до змісту постанови від 30.09.2025 серія 5АВ № 12631642, 30.09.2025 о 10 год 53хв за адресою Дніпропетровська область м. Кривий Ріг, вул. Вільної Ічкерії, 11 зафіксовано транспортний засіб ТЗ MERCEDES-BENZ E200, номерний знак НОМЕР_1 . Особа, яка керувала транспортним засобом, перевищила встановлені обмеження швидкості руху транспортних засобів на 24 км/год, чим порушила п.12.9.(б) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306. Цією постановою, згідно ст. 14-2 КпАП України, за порушення п.12.9.(б) ПДР ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КпАП України.
Реєстраційною карткою ТЗ підтверджується, що власником MERCEDES-BENZ E200 реєстраційний номер AE0008CH є ОСОБА_1 .
Позивач не погодившись з постановою про притягнення її до адміністративної відповідальності, звернулася до суду із цим позовом.
Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції дійшов висновку про правомірність спірної постанови. 
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.
Спірним в цій справі є визначення належного суб`єкта правопорушення.
Відповідно до п.12.9(б)Правил дорожнього руху (ПДР) водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4, 12.5, 12.6 та 12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31 або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «й» пункту 30.3 цих Правил.
Відповідано до ч. 1 ст. 122 КпАП України, відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, у вигляді накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
За правилами, встановленими ст. 14-2 КпАП України, відповідальність за адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі (за допомогою технічних засобів - приладів контролю за дотриманням правил дорожнього руху з функціями фото-, відеофіксації, які функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) (за допомогою технічних засобів з функціями запису, зберігання, відтворення і передачі фото-, відеоінформації), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи (частина перша).
Відповідальна особа, зазначена у частині першій цієї статті, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України, звільняється від відповідальності за адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), у випадках, передбачених статтею 279-3 цього Кодексу (ч. 3 ст. 14-2 КпАП України).
Приміткою до ст. 122 КпАП України встановлено, що суб`єктом правопорушення в цій статті є особа, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення, а в разі вчинення передбачених частинами першою - четвертою цієї статті правопорушень у виді перевищення обмеження швидкості руху транспортних засобів, проїзду на заборонний сигнал регулювання дорожнього руху, порушення правил зупинки, стоянки, а також установленої для транспортних засобів заборони рухатися смугою для маршрутних транспортних засобів, тротуарами чи пішохідними доріжками, виїзду на смугу зустрічного руху, якщо зазначене правопорушення зафіксовано в автоматичному режимі, а також у разі порушення правил зупинки, стоянки транспортних засобів, якщо зазначене правопорушення зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), - відповідальна особа, зазначена у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України. У разі внесення змін до постанови про накладення адміністративного стягнення з підстав, встановлених абзацом третім частини першої статті 279-3 цього Кодексу, суб`єктом цього правопорушення може бути особа, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення, зафіксованого в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису). 
Статтею 279-3 КпАП України установлено, що відповідальна особа, зазначена у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України, звільняється від адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), якщо протягом 20 календарних днів з дня вчинення відповідного правопорушення або з дня набрання постановою по справі про адміністративне правопорушення законної сили:
ця особа надала документ, який підтверджує, що до моменту вчинення правопорушення транспортний засіб вибув з її володіння внаслідок протиправних дій інших осіб, або щодо протиправного використання іншими особами номерних знаків, що належать її транспортному засобу;
особа, яка керувала транспортним засобом на момент вчинення зазначеного правопорушення, звернулася особисто до органу (посадової особи), уповноваженого розглядати справи про адміністративні правопорушення, із заявою про визнання зазначеного факту адміністративного правопорушення та надання згоди на притягнення до адміністративної відповідальності, а також надала документ (квитанцію) про сплату відповідного штрафу.
У випадках звільнення відповідальної особи, зазначеної у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, або особи, яка ввезла транспортний засіб на територію України, від адміністративної відповідальності на підставі:
абзацу другого частини першої цієї статті - винесена стосовно відповідальної особи, зазначеної у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, або особи, яка ввезла транспортний засіб на територію України, постанова про притягнення до адміністративної відповідальності скасовується тим органом (посадовою особою), який її виніс;
абзацу третього частини першої цієї статті - до винесеної постанови стосовно відповідальної особи, зазначеної у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, або особи, яка ввезла транспортний засіб на територію України, вносяться зміни щодо визначення суб`єктом правопорушення особи, яка фактично керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення, зафіксованого в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису).
У спірному в цій справі випадку позивачем не вчинено дій, передбачених ч. 1 ст. 279-3 КпАП України, тому позивач як відповідальна особа у розумінні ст. 14-2 КпАП України не може бути звільнена від відповідальності.
Не є спірним, що власником MERCEDES-BENZ E200 реєстраційний номер НОМЕР_1 є ОСОБА_1 . 
У матеріалах справи відсутні докази, про наявність відомостей про належного користувача зазначеного транспортного засобу в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань станом на час вчинення правопорушень та час винесення постанови.
Таких доказів скаржником не надано і суду апеляційної інстанції.
Колегія суддів вважає безпідставними доводи позивача, на подану інформацію на їх підтвердження, відсутність у неї посвідчення водія, враховуючи приписи ст. 14-2 КпАП України.
Також скаржник помилково посилається на приписи ст. 14-1 КпАП України, враховуючи те, що до відповідальності у спірному випадку притягується особа, за якою зареєстрований транспортний засіб. У цьому випадку це є ОСОБА_1 .
Слід також зазначити, що процедуру звернення особи, яка допустила адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі (далі - правопорушення), до уповноваженого підрозділу Національної поліції визначає Порядок звернення особи, яка допустила адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, до уповноваженого підрозділу Національної поліції, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 10 листопада 2017 року №833 (далі - Порядок №833).
Відповідно до пункту 2 Порядку № 833 особа, яка фактично керувала транспортним засобом на момент вчинення правопорушення (далі - заявник), протягом 20 календарних днів з дня вчинення правопорушення або з дня набрання постановою у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, законної сили може звернутися особисто до уповноваженого підрозділу (підрозділів) Національної поліції із заявою про визнання зазначеного факту правопорушення та надання згоди на притягнення її до адміністративної відповідальності (далі - заява), а також надати при цьому документ (квитанцію) про сплату відповідного штрафу. 
Аналогічні норми визначені у ст. 279-3 КпАП України.
Проте, як установлено судом, у спірному випадку доказів звернення особи, що керувала транспортним засобом в момент вчинення правопорушення, власником якого ж позивачка, до органів поліції матеріали справи не містять.
Враховуючи вищезазначене, доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду, підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.
На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції під час розгляду цієї справи об`єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку і ухвалив законне, обґрунтоване рішення без порушень норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому рішення суду першої інстанції необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Розподіл судових витрат не здійснюється у відповідності до норм ст. 139 КАС України.
В силу ч. 3 ст. 272 КАС України справи, визначені статтею 286 КАС не підлягають оскарженню в касаційному порядку.
Керуючись ст.ст. 286, 315, ст. 316, ст.ст. 321, 322 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Рішення Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу від 23 грудня 2025 року в адміністративній справі №214/10924/25 – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає оскарженню.
Повне судове рішення складено 22 квітня 2026 року.

Головуючий - суддя Н.І. Малиш 

суддя Н.П. Баранник 

суддя А.А. Щербак