Справа № 591/14541/25
Провадження № 2/591/3798/25

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 лютого 2026 року м. Суми
Зарічний районний суд м. Суми в складі: головуючого судді Косар А. І. 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження судову справу єдиний унікальний номер: 591/14541/25
сторони та інші учасники справи:
позивач ОСОБА_1 
представник позивача Юшкевич Євгенія Юріївна
відповідач ОСОБА_2 
про стягнення аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання
третя особа ОСОБА_3 
УСТАНОВИВ:
У грудні 2025 року  ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Юшкевич Є. Ю., подала до суду позов до ОСОБА_2  про стягнення аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання, третя особа ОСОБА_3 , в якому просить: стягнути з відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти на повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який продовжує навчання, у розмірі 1/4 усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до закінчення ним навчання, починаючи з дня звернення до суду та до закінчення навчання, але не більше чим до досягнення дитиною 23 років. Вимоги мотивовано тим, що відповідач сплачував за рішенням суду аліменти на утримання дитини  ОСОБА_3 , останній досяг повноліття та продовжує навчання в Академії фінансів та бізнесу Вістула у Варшаві на стаціонарній (денній) формі навчання, позбавлений можливості працювати, будь-якого іншого самостійного доходу він не має, а тому потребує матеріальної допомоги батьків. Зокрема, витрати пов`язані з навчальним процесом: покупка ноутбуку, оплата інтернету, канцелярські прилади; витрати на харчування, одяг, взуття, проїзд тощо. 
Досягти добровільної домовленості з відповідачем щодо розміру та порядку надання матеріальної допомоги на період навчання повнолітнього сина не вдається, попередні звернення залишилися без належного реагування, у зв`язку з чим виникла необхідність звернутися до суду.
Аргументи сторін
19.01.2026 в системі Електронний суд представник відповідача адвокат Закоцьола Н. О. сформувала відзив, відповідно до якого звертає увагу суду на те, що заявлений позов спрямований на захист не власного суб`єктивного права позивача, а інтересу іншої особи — повнолітнього сина ОСОБА_3 , який на момент звернення до суду набув повної цивільної та процесуальної дієздатності. Таким чином, інтерес позивача у даному спорі є похідним, що виключає можливість його судового захисту, оскільки, відповідно до усталеної правової позиції Верховного Суду, судовому захисту підлягає виключно порушене право особи, яка є носієм відповідного суб`єктивного права, а не інтерес третьої особи, навіть близької родинної. Із позовних вимог прямо вбачається, що аліменти позивач просить стягнути на власну користь, хоча утримання вказує для повнолітнього сина, який фактично проживає та навчається у місті Варшава (Республіка Польща), тоді як позивач, як відомо відповідачу, фактично проживає в Об`єднаних Арабських Еміратах. За таких обставин відсутні як фактичні, так і правові підстави вважати, що син проживає разом із позивачем або перебуває на її утриманні, а відтак відсутній і передбачений законом зв`язок між позивачем та правом вимоги аліментів. Таким чином, позов подано особою, якій не належить право вимоги, в інтересах іншої дієздатної особи, яка не позбавлена можливості самостійно звернутися до суду та отримувати аліменти безпосередньо на власний рахунок. За таких умов заявлений позов не підлягає розгляду по суті, а має бути відхилений з підстав неналежності позивача, що відповідно до правових позицій Великої Палати Верховного Суду є самостійною та достатньою підставою для відмови у задоволенні позову. Зазначає, що відповідач є відповідальним батьком, який добровільно та систематично забезпечує утримання сина ОСОБА_3 , якому відповідач надає матеріальну допомогу як у період його навчання, так і поза таким періодом. Фактично відповідач уже виконує свій обов`язок щодо сина на добровільній основі, без будь-якого примусу та судового втручання. Зазначає, що стягнення аліментів у розмірі 1/4 доходу на користь повнолітнього ОСОБА_4 , який продовжує навчання, призведе до суттєвого та несправедливого обмеження можливостей відповідача утримувати неповнолітнього сина ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ), що прямо суперечить принципам пропорційності та справедливості, передбаченим Сімейним кодексом України. Просить врахувати, що відповідач має значні проблеми зі здоров`ям внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (ДТП), що сталася в червні 2025 року. Відповідач зареєстрований як ФОП, але має нестабільний, непередбачуваний характер: він безпосередньо залежить від сезонності діяльності, економічної ситуації в країні, наявності клієнтів, обсягу замовлень та інших зовнішніх факторів, без фіксованої заробітної плати. Всі фінансові зобов`язання не може бути перекладено виключно на відповідача, ігноруючи принцип рівності батьківських обов`язків, закріплений у законодавстві.
Стягнення аліментів у розмірі 1/4 доходу на користь повнолітнього ОСОБА_4 , який продовжує навчання, призведе до суттєвого та несправедливого обмеження можливостей відповідача утримувати неповнолітнього сина ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ), що прямо суперечить принципам пропорційності та справедливості, передбаченим Сімейним кодексом України. У випадку наявності підстав у задоволені позову не заперечує сплачувати аліменти на період навчання повнолітнього сина до 31.03.2028 у твердій грошовій сумі 5 000.00 грн.
Правом відповіді на відзив позивач не скористалась.
Будь-яких інших заяв, клопотань або заперечень від сторін не надходило.
Рух справи
30 грудня 2025 року Ухвалою суду прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 
Фактичні обставини справи з`ясовані судом
Суд встановив, що у сторін є дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Ухвалою колегії суддів з розгляду справ цивільного судочинства Апеляційного суду Сумської області від 19 липня 20111 року залишено в силі Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 10 червня 2011 року про стягнення аліментів, відповідно до якого стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини - сина ОСОБА_3 . ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, до його повноліття, починаючи стягнення з 12 січня 2011 року.
На даний час дитина  ОСОБА_3 досяг повноліття та продовжує навчання. Прийнятий на навчання до Академії фінансів та бізнесу Вістула у Варшаві на період від 01.10.2024 до 31.03.2028 на стаціонарне навчання за спеціальністю Інформатика. 
Відповідач також є батьком малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Мотиви, з яких виходить Суд, та застосовані норми права
Положеннями стст. 15-16 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України).
Статтею 199 СК України передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
Правильне визначення місця проживания має важливе юридичне значення для багатьох цивільних правовідносин, суб`єктом яких виступає фізична особа. 
Судом встановлено, що в матеріалах справи відсутні належні докази проживання позивача з сином, який навчається на стаціонарній формі за межами України, відповідно ОСОБА_1 є неналежним позивачем у цій справі. Доводи відповідача матеріали справи не спростовують.
При цьому, норми Цивільного процесуального кодексу України не передбачають можливості заміни позивача чи залучення як співпозивача.

Якщо позов пред`явила особа, якій не належить право вимоги, суд повинен відкрити провадження, встановити дійсні обставини і, переконавшись у тому, що вимоги пред`явлено неналежним позивачем, відмовити йому у задоволенні позову. Це є самостійною підставою для відмови в позові. Вказані правові висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2020 у справі № 910/10647/18, від 08.10.2019 у справі № 916/2084/17.

Встановивши обставини звернення з позовом неналежного позивача, суд повинен відмовити в задоволенні такого позову, не розглядаючи його по суті позовних вимог, оскільки у випадку наступного звернення до суду належного позивача можуть бути встановлені певні фактичні обставини у первісно поданому позові без участі належної сторони спору (правова позиція зазначена у постанові Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 17.04.2018 у справі № 910/3433/17). Не підлягає судовому захисту також і похідний інтерес позивача у захисті порушеного права іншої особи, оскільки судовому захисту підлягає саме порушене право останнього. Близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.09.2021 у справі № 761/45721/16-ц, у постанові Верховного Суду від 26.05.2022 зі справи № 1-23-32/135-08-4825.
Відповідно до положень частини третьої статті12, частини першої статті 81 ЦПК Україникожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
У частинах першій та другійстатті 89 ЦПК Українивизначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Водночас зазначені норми не означають, що кожний позов, поданий до суду, має бути задоволений. Якщо позивач не довів порушення його права чи безпосереднього інтересу, в позові слід відмовити. Близький за змістом правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.09.2021 у справі № 761/45721/16-ц. (постанови Верховного Суду від 04.12.2019 у справі № 910/15262/18, від 03.03.2020 у справі № 910/6091/19, від 16.10.2020 у справі № 910/12787/17).

З огляду на викладене, беручи до уваги встановлені в результаті розгляду фактичні обставини справи, здійснивши оцінку та правовий аналіз доказів та наданих доказів до суду на обґрунтування відповідних обставин спірних правовідносин, суд дійшов висновку про недоведеність ініціатором позову порушення її прав та інтересів за зобов`язаннями, які виникли між батьками утримувати повнолітнього сина, та вважає, що  ОСОБА_1  є неналежним позивачем у цій справі, що є самостійною підставою для відмови в позові, враховуючи викладені вище правові позиції Верховного Суду, які є обов`язкові до врахування судом відповідно до частини 4 статті 263 Цивільного процесуального кодексу України.
Щодо розподілу судових витрат
Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до статті 141 ЦПК та з урахуванням положень Закону України «Про судовий збір». Так, відповідно до пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору у справі про стягнення аліментів, тому під час подання позову судовий збір не сплачувався.
Враховуючи, що позивачу у позові відмовлено, судовий збір слід віднести на рахунок держави.
Керуючись стст. 7, 141, 258-259, 263-265, 268, 272, 352, 354-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-
Ухвалив:
У позові  ОСОБА_1  про стягнення аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання, відмовити.
Ознайомитись з повним текстом судового рішення, в електронній формі, сторони можуть за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень:http://www.reyestr.court.gov.ua/.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Інформація про сторони та інших учасників справи:
позивач ОСОБА_1 РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ;
представник позивача Юшкевич Євгенія Юріївна, Договір про надання правничої (адвокатської) допомоги №42 від 12.11.2025;
відповідач ОСОБА_2  РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ;

третя особа ОСОБА_3 РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 .

Суддя        А. І. Косар