Справа № 161/2178/26 
Провадження № 1-кп/161/661/26

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк        24 лютого 2026 року  
Луцький міськрайонний суд Волинської області під головуванням
головуючого - судді ОСОБА_1 , 
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12025030000000860 від 20 грудня 2025 року про обвинувачення  ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Буяни, Луцького району, Волинської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , громадянина України, українця, з повною загальною середньою освітою, не працюючого, раніше не судимого, 
- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_4 , 19 грудня 2025 року, близько 22 години 50 хвилин, всупереч вимогам Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року (з наступними замінами та доповненнями), передбачаючи можливість настання суспільно-небезпечних наслідків своїх дій, але легковажно розраховуючи на їх відвернення, керуючи автомобілем марки «Volkswagen Vento», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по вулиці Незалежності в селищі Торчин, Луцького району Волинської області, поблизу будинку №33, в напрямку від м. Володимир до м. Луцьк, Волинської області, проявив безпечність, не уважно стежив за дорожньою обстановкою, відповідним чином не зреагував на її зміну, не вибрав в установлених межах безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним, перевищив дозволену в населеному пункті швидкість руху, а саме рухаючись зі швидкістю близько 70 км/год, діючи необережно – проявляючи кримінальну протиправну самовпевненість, не знизив швидкість керованого ним автомобіля, в результаті чого втратив керованість, виїхав на ліве по напрямку свого руху узбіччя, де допустив занос автомобіля, наїзд на придорожнє дерево та перекидання на дах.
В результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля марки «Volkswagen Vento», реєстраційний номер НОМЕР_1 , неповнолітня ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримала слідуючі тілесні ушкодження: багатофрагментарний перелом кісток основи та склепіння черепа, забій головного мозку з крововиливами під його оболонки субдурального та субарахноїдального характеру, множинні садна обличчя та шиї. Причиною смерті ОСОБА_7 є розтрощення черепа як наслідок багатофрагментарного зламу кісток склепіння та основи черепа, котра супроводжуваласть забоєм головного мозку з крововиливами під його оболонки.
В прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди і наслідками, що настали, стало грубе порушення водієм ОСОБА_4 вимог п.2.3 б), п.12.1, п.12.4, п.12.9 б) Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року (з наступними замінами та доповненнями), а саме:
- п. 2.3 б) – для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; 
- п. 12.1 – під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним;
- п. 12.4 – у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.;
- п. 12.9 б) – водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31 або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и» пункту 30.3 цих Правил.
Таким чином, обвинувачений ОСОБА_4 своїми необережними діями, які виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю та показав, що він дійсно за вказаних обставин, місця та часу, вчинив дане кримінальне правопорушення. У вчиненому щиро розкаявся. Просив суворо його не карати. 
Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні показав, що ОСОБА_7 , являлася його донькою. Про обставини ДТП він дізнався від старшої доньки. Не наполягає на суворій мірі покарання, пов`язаній з позбавленням волі, жодних претензій щодо обвинуваченого не має. 
Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_4 , його винуватість у вчиненому, підтверджується зібраними на досудовому слідстві доказами, фактичні обставини яких не оспорюються учасниками судового провадження, а тому судом, за погодженням з усіма учасниками, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, не проводиться їх дослідження.
Аналізуючи наведені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що дії ОСОБА_4 вірно кваліфіковано за ч. 2 ст. 286 КК України, оскільки він вчинив дії, які виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого.
Відповідно до вимог ст. ст. 50, 65 КК України та п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину і тяжкості наслідків, що настали. 
При обранні міри покарання суд враховує вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, а також вимоги ст. 65 КК України, відповідно до яких суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті КК відповідно до положень Загальної частини Кодексу, ураховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винної та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. 
До обставин, які, відповідно до вимог ст. 66 КК України, пом`якшують покарання ОСОБА_4 , суд відносить щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Обставин, які відповідно до вимог ст.67 КК України, обтяжують покарання ОСОБА_4 , суд не вбачає.
Поряд з цим, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує інформацію про стан його здоров`я, який не перебуває на обліку у лікарів нарколога і психіатра та за допомогою до них не звертався, вперше притягується до кримінальної відповідальності, являється особою молодого віку, вину визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, вибачився перед потерпілим, висловив свою жаль з приводу вчиненого, повністю відшкодував завдану шкоду потерпілому, думку потерпілого, який не настоював на суворому покаранні, пов`язаному з позбавленням волі, а тому суд призначає покарання в межах санкції ст. 286 ч.2 КК України, у виді позбавлення волі, із застосуванням ст.75 КК України та покладенням у відповідності до ст.76 КК України певних обов`язків. 
Щодо додаткового покарання у виді позбавлення права керування, передбаченого санкцією ч. 2 ст.286 КК України, то суд враховує, що хоч і потерпілий не наполягав на його застосуванні, однак обставини вчинення кримінального правопорушення, які призвели до смерті потерпілої, не знижують суспільної небезпеки вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення настільки, щоб досягти мети покарання можливо було без позбавлення права керування транспортними засобами (постанова Верховного суду у справі № 754/1696/24 від 21.08.2025 року). Тому, вище наведене вказує на необхідність призначення ОСОБА_4 додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 рік. Саме таке покарання буде відповідати загальним засадам призначення покарання, а також принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. 
Суд вважає, що дане покарання буде необхідним і достатнім для виправлення, перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, так і іншими особами.
Судові витрати, згідно ст.124 КПК України, що підтверджені документально, покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 .
Речові докази підлягають вирішенню в порядку ст. 100 КПК України.
Арешт, накладений на майно, згідно ухвалою слідчого судді від 26 грудня 2025 – скасувати. 
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В :
ОСОБА_4  визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 286 КК України та призначити покарання – 4 (чотири) роки позбавлення волі з позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнити  ОСОБА_4  від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо він, протягом іспитового строку, тривалістю 2 (два) роки, не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки, а саме: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Запобіжний захід застосований відносно  ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили залишити попередній у вигляді домашнього арешту.
Стягнути з  ОСОБА_4  в дохід держави 7131 (сім тисяч сто тридцять одну) грн. 20 коп. судових витрат по справі за проведення судової інженерно – транспортної експертизи.
Речові докази: автомобіль марки «Volkswagen Vento» р.н. НОМЕР_1 , що згідно свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_2 , яка знаходиться на території спеціального майданчику ГУНП у Волинській області, що за адресою: с. Торчин, Луцького раойну, Волинської області. – передати за належністю ОСОБА_6 .
Арешт на майно, який накладений ухвалою слідчого судді 26 грудня 2025 року – скасувати.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Луцький міськрайонний суд.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку після проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий: