ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/908/26 Справа № 215/791/26 	  	Суддя у 1-й інстанції - Коноваленко М. І. Суддя у 2-й інстанції - Акуленко В. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

23 березня 2026 року м. Кривий Ріг

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Акуленко В.В., при секретарі Сербіній І.В., за участю особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника Брюховецького М.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника на постанову судді Тернівського районного суду м. Кривий Ріг Дніпропетровської області від 04 лютого 2026 року, якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,
притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 40800 (сорок тисяч вісімсот) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 5 рік. 
В С Т А Н О В И В :

Згідно постанови судді, 11.01.2026 о 17:24 год. в м. Кривому Розі, Тернівському районі, по вул. Симона Петлюри, біля буд.30, ОСОБА_1 керував транспортним засобом Volkswagen Golf, н.з. НОМЕР_1 , не маючи права керування таким ТЗ, та який повторно протягом року вчинив правопорушення за ст. 126 КУпАП. Правопорушення зафіксовано на нагрудну БК 475825, 767424. Таким чином, ОСОБА_1 порушив п. 2,1 а ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП.
На вказане рішення захисником Брюховецьким М.М. подана апеляційна скарга, в якій він просить постанову судді скасувати та закрити провадження за відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення. Вважає, що суд грубо порушив норми права, не дослідив всі докази та не надав їм належної оцінки. Сторона захисту наголошує, що Логвин діяв в стані крайньої необхідності, оскільки його мама хворіла та потребувала медикаментозного лікування та він був вимушений поїхати до аптеки. Крім того, Логвин на час розгляду справи пройшов теоретичний курс в автошколі. 
Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, перевіривши матеріали справи слід зазначити наступне.
Відповідно до ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно до п. 2. 1 а ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
Частиною 5 статті 126 КУпАП передбачена відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті (керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами, або особа позбавлена права керування транспортними засобами).
Тобто, для визначення складу даного правопорушення необхідно встановити чи керувала особа транспортним засобом та чи має права керування таким транспортним засобом, або стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами, або особа позбавлена права керування транспортними засобами.
Так, факт порушення Логвином п. 2.1 а ПДР України та вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП підтверджується відповідним протоколом, постановою від 06.12.2025 року № ЕНА№6288673 про притягнення ОСОБА_2 за ч. 2 ст. 126 КУпАП, відеозаписом, на якому зафіксовано факт керування ОСОБА_2 транспортним засобом.
Таким чином, було встановлено, що він не має посвідчення водія відповідної категорії та складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 5 ст. 126 КУпАП..
Аналізуючи вищенаведене, в діях ОСОБА_2 безумовно наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, а саме – керування транспортним засобом особою, як не має права керування транспортним засобом, вчинене повторно протягом року.

Відеозапис надає можливість повно та об`єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення, детально відновити послідовність дій та конкретизувати поведінку осіб, які приймали участь у складанні протоколу про адміністративне правопорушення. Він отриманий у встановленому законом порядку і здійснений працівниками поліції за допомогою наявних в них технічних засобів, тому є належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення. 

Обговорюючи доводи апелянта, з приводу вчинення Логвиним адміністративного правопорушення в стані крайньої необхідності, слід зазначити наступне.
Відповідно до ст. 18 КУпАП крайня необхідність не є адміністративним правопорушенням, це дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.
Обов`язковими ознаками крайньої необхідності є 
- вчинення дії з метою усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління; 
- якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами;
- якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.
За наявності усіх трьох наведених вище обставин особа звільняється від адміністративної відповідальності на підставі статті 17 КУпАП.
Суд апеляційної інстанції вважає, що керування транспортним засобом Логвиним, який не має права керувати таким транспортним засобом, у зв`язку з необхідністю купівлі медикаментів матері, не є крайньою необхідністю, оскільки їх можливо було придбати в спосіб, який не порушує закон, зокрема можливо замовити таксі та таке інше, тому доводи апеляційної скарги в цій частині також задоволенню не підлягають.

Досліджені апеляційним судом матеріали справи та відеозапис, є інформативним і не вказують на упередженість чи суб`єктивне ставлення працівників поліції. Ними роз`яснено права особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, підстави для проходження огляду на стан сп`яніння і наслідки відмови від його проходження.
Невизнання ОСОБА_2 своєї провини в скоєнні адміністративного правопорушення є способом його самозахисту, бажанням уникнути відповідальності за скоєне та спростовується вказаними у постанові доказами.
Оскільки всі наявні в матеріалах справи докази у своїй сукупності доводять вину ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, а доводи його апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи, тому підстав для скасування постанови суду з мотивів, наведених в апеляційній скарзі не вбачається. 
Постанова суду є законною та обґрунтованою.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, 
П О С Т А Н О В И В :

Постанову судді Тернівського районного суду м. Кривий Ріг Дніпропетровської області від 04 лютого 2026 року відносно ОСОБА_1  залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника Брюховецького М.М. без задоволення.
Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя