ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

16 лютого 2026 року м. Житомир справа № 240/11228/25
категорія 113080000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Приходько О.Г., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити дії, 
встановив:
До Житомирського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якій позивач просить суд:
- визнати протиправним рішення Комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо відмови у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період відповідно до пункту 1 частини третьої статті 23 Закону України від 21 жовтня 1993 року № 3543-XII "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" (надалі - Закон № 3543-XII);
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 надати відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період відповідно до пункту 1 частини третьої статті 23 Закону № 3543-XII.
В обґрунтування позовних вимог позивач стверджує про безпідставну відмову у наданні відстрочки як здобувачу вищої освіти та необґрунтованість висновку про порушення послідовності здобуття освіти, позаяк позивач не отримував диплом бакалавра у Національній академії внутрішніх справ з підстави відрахування з навчання. Натоміть навчання натепер у Державному університеті "Житомирська політехніка" за освітнім рівнем "бакалавр" свідчить на користь висновку про не порушення послідовності освіти, оскільки обов`язковим, як стверджує позивач, є завершеність певного етапу освіти.
Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 21 квітня 2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, встановлено відповідачам п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву.
У встановлений судом строк відповідачі правом на подання відзиву на позовну заяву не скористались, про причини суд не повідомили.
Згідно з частиною сьомою статті 18 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) особі, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, суд вручає будь-які документи у справах, в яких така особа бере участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення до електронного кабінету такої особи, що не позбавляє її права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.
Пунктом 2 частини шостої статті 251 КАС України визначено, що днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи. За правилами абзацу 2 пункту 5 частини шостої статті 251 КАС України якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.
Аналіз норм Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя від 17 серпня 2021 року № 1845/0/15-21, у системному зв`язку з положенням пункту 2 частини шостої статті 251 КАС України дає підстави для висновку, що оскільки днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи, а сервіс Електронного кабінету ЄСІТС за приписами Положення про ЄСІТС є саме такою адресою, то надсилання процесуальних документів за допомогою підсистем ЄСІТС "Електронний кабінет" та "Електронний суд" є днем вручення судового рішення, за умови отримання відповідного повідомлення про його доставлення (ухвала Верховного Суду від 21 жовтня 2024 року у справі № 420/32853/23).
За даними КП ДСС ухвалу про відкриття спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи від 21 квітня 2025 року доставлено в Електронний кабінет ІНФОРМАЦІЯ_1 22 квітня 2025 року о 22:49 год., про що судом отримано повідомлення 23 квітня 2025 року о 08:43 год.
Отже, ухвала від 21 квітня 2025 року про відкриття провадження у цій справі вважається врученою ІНФОРМАЦІЯ_1 23 квітня 2025 року.
Крім того, копію ухвали від 21 квітня 2025 року направлялось за місцезнаходженням відповідачів та їм вручено 30 квітня 2025 року, що підтверджено відмітками установи поштового зв`язку у рекомендованих повідомленнях про вручення поштового відправлення в матеріалах справи.
А тому, за правилами пункту 3 частини шостої статті 251 КАС України, за якими днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення, ця ухвала вважається врученою відповідачам щонайпізніше 30 квітня 2025 року.
Відповідно до частини шостої статті 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Ухвалою суду від 11 червня 2025 року відмовлено у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову у цій справі.
Розглянувши доводи та заперечення сторін, дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному їх дослідженні, встановивши фактичні обставини справи, що мають значення для вирішення спору, суд зазначає таке.
Суд встановив, що згідно з повідомленням від 27 березня 2025 року № 1940/6/971 Комісією ІНФОРМАЦІЯ_1 розглянуто заяву позивача та підтвердні документи щодо надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період відповідно до пункту 1 частини третьої статті 23 Закону № 3543-XII, за результатом якого протоколом від 25 березня 2025 року № 17 комісією ухвалено рішення про відмову у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період та повідомлено про те, що позивач підлягає призову на військову службу на загальних підставах.
Причиною відмови вказано: "відповідно до відомостей про здобувача освіти за даними Єдиної державної електронної бази з питань освіти порушує послідовність навчання, визначеної частиною другою статті 10 Закону України "Про освіту".".
Так, у довідці про здобувача освіти за даними Єдиної державної електронної бази з питань освіти (надалі - ЄДЕБО) у колонці "На підставі даних, що містяться в Єдиній державній електронній базі з питань освіти, поточне здобуття освіти не порушує послідовності, визначеної частиною другою статті 10 Закону України "Про освіту" вказано - "Ні, порушує".
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить з такого.
Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
Одночасно, військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування постановлено запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України "Про правовий режим воєнного стану" заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.
Указами Президента України від 14 березня 2022 року № 133/2022, від 18 квітня 2022 року № 259/2022, від 17 травня 2022 року № 341/2022, від 12 серпня 2022 року № 573/2022, від 07 листопада 2022 року № 757/2022, від 06 лютого 2023 року № 58/2023, від 01 травня 2023 року № 254/2023, від 26 липня 2023 року № 451/2023, від 06 листопада 2023 року № 734/2023, від 05 лютого 2024 року № 49/2024, від 06 травня 2024 року № 271/2024, від 23 липня 2024 року № 469/2024, від 28 жовтня 2024 року № 740/2024, від 14 січня 2025 року № 26/2025, від 15 квітня 2025 року № 235/2025, від 14 липня 2025 року № 478/2025, від 20 жовтня 2025 року № 793/2025, від 12 січня 2026 року № 40/2026 строк дії режиму воєнного стану продовжувався та триває натепер.
Законом № 3543-XII (тут і надалі у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначено засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів.
Так, статтею 1 Закону № 3543-XII визначено мобілізацію як комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.
Статтею 23 Закону № 3543-XII обумовлено категорії громадян, для яких встановлена відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації.
Згідно з пунктом 1 частини третьої статті 23 Закону № 3543-XII призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період не підлягають здобувачі професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, які навчаються за денною або дуальною формою здобуття освіти і здобувають рівень освіти, що є вищим за раніше здобутий рівень освіти у послідовності, визначеній частиною другою статті 10 Закону України від 05 вересня 2017 року № 2145-VIII "Про освіту" (надалі - Закон № 2145-VIII), а також докторанти та особи, зараховані на навчання до інтернатури.
Процедуру надання військовозобов`язаним та резервістам відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період та її оформлення визначає Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 560 (надалі - Порядок № 560), відповідно до пункту 62 якого здобувачі професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, які навчаються за денною або дуальною формою здобуття освіти і здобувають рівень освіти, що є вищим за раніше здобутий рівень освіти у послідовності, визначеній частиною другою статті 10 Закону № 2145-VIII, а також докторанти для отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період подають до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки довідку про здобувача освіти, сформовану в Єдиній державній електронній базі з питань освіти, за формою згідно з додатком 9.
За формою довідки про здобувача освіти, наведеної у додатку 9 до вказаного Порядку, у ній зазначається, зокрема, така інформація: на підставі даних, що містяться в ЄДЕБО, поточне здобуття освіти не порушує послідовності, визначеної частиною другою статті 10 Закону № 2145-VIII - ТАК/НІ.
Зі змісту дослідженої судом довідки про здобувача освіти за даними ЄДЕБО від 21 березня 2025 року № 618177 суд встановив, що у розділі "Інформація про документи про освіту" значиться: тип документа "диплом молодшого спеціаліста", серія "Е22", номер "044050", ким видано "Житомирський кооперативний фаховий коледж бізнесу і права", дата видачі "30 червня 2022 року".
За даними виписки з ЄДЕБО щодо документів про освіту та інформації про навчання особи:
у розділі "Документи про освіту, студентські (учнівські) квитки" вказано:
1) тип документа "Свідоцтво про базову загальну середню освіту", серія "ТМ", номер " НОМЕР_1 ", ким видано "Житомирський екологічний ліцей № 24", дата видачі "24 червня 2005 року", іноземний взірець "Ні", у Реєстрі документів про освіту "Так";
2) тип документа "Свідоцтво про здобуття повної загальної середньої освіти", серія "ТМ", номер " НОМЕР_2 ", ким видано "Житомирський кооперативний фаховий коледж бізнесу і права", дата видачі "30 червня 2022 року", іноземний взірець "Ні", у Реєстрі документів про освіту "Так";
3) тип документа "Диплом молодшого спеціаліста", серія "Е22", номер " НОМЕР_3 ", ким видано "Житомирський кооперативний фаховий коледж бізнесу і права", дата видачі "30 червня 2022 року", іноземний взірець "Ні", реєстраційний номер додатка "151845", у Реєстрі документів про освіту "Так";
4) тип документа "Студентський квиток", серія "ТМ", номер "15132730", ким видано "Державний університет "Житомирська політехніка"", дата видачі "30 вересня 2024 року", строк дії "30 червня 2028 року", іноземний взірець "Ні", у Реєстрі документів про освіту "Ні";
у розділі "Інформація про навчання" вказано:
1) заклад освіти (код в ЄДЕБО та назва) (512) "Житомирський кооперативний фаховий коледж бізнесу і права", параметри навчання "Освітній рівень: Молодший спеціаліст; Форма навчання: Заочна; Фінансування: Контракт; Структурний підрозділ: Правознавче; Спеціальність: 081 Право; Освітня програма: Право; Дата початку та закінчення навчання: 06 вересня 2021 року - 30 червня 2022 року"; поточний статус навчання "Завершено навчання (картка здобувача: 9886168)"; дата встановлення статусу: "01 липня 2022 року";
2) заклад освіти (код в ЄДЕБО та назва) (208) "Державний університет "Житомирська політехніка"", параметри навчання "Освітній рівень: Бакалавр; Форма навчання: Денна; Фінансування: Контракт; Структурний підрозділ: Факультет гірничої справи, природокористування та будівництва; Спеціальність: 205 Лісове господарство; Освітня програма: Лісове господарство; Дата початку та закінчення навчання: 30 вересня 2024 року - 30 червня 2028 року"; поточний статус навчання "Зараховано (картка здобувача: 12313922)"; дата встановлення статусу: "02 жовтня 2024 року";
3) заклад освіти (код в ЄДЕБО та назва) (240) "Національна академія внутрішніх справ", параметри навчання "Освітній рівень: Бакалавр; Форма навчання: Заочна; Фінансування: Контракт; Спеціальність: 081 Право; Освітня програма: Право; Дата початку та закінчення навчання: 01 жовтня 2022 року - 30 квітня 2025 року"; поточний статус навчання "Відраховано із ЗО (картка здобувача: 10604592)"; дата встановлення статусу: "30 грудня 2024 року".
При цьому слід враховувати, що відповідно до пункту 16 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 2145-VIII особи, які розпочали навчання за програмою підготовки молодшого спеціаліста до 2019 року включно, у разі успішного завершення навчання отримують диплом молодшого спеціаліста, який прирівнюється до диплома молодшого бакалавра.
Аналізуючи вказані відомості в аспекті послідовності здобувача освіти, суд враховує, що Закон № 2145-VIII оперує таким поняттям як "послідовність поточного здобуття освіти", однак не надає закріпленого нормативно визначення його змісту.
Відповідно до частини другої статті 10 Закону № 2145-VIII (у редакції на час спірних правовідносин) встановлені такі рівні освіти:
дошкільна освіта;
початкова освіта;
базова середня освіта;
профільна середня освіта;
перший (початковий) рівень професійної (професійно-технічної) освіти;
другий (базовий) рівень професійної (професійно-технічної) освіти;
третій (вищий) рівень професійної (професійно-технічної) освіти;
фахова передвища освіта;
початковий рівень (короткий цикл) вищої освіти;
перший (бакалаврський) рівень вищої освіти;
другий (магістерський) рівень вищої освіти;
третій (освітньо-науковий/освітньо-творчий) рівень вищої освіти.
Провівши аналіз норм частини другої статті 10 Закону № 2145-VIII, суд висновує, що поточне здобуття освіти буде послідовним, якщо здобуття освіти здійснюється з дотриманням визначеної у вказаних нормах черговості (стадійності, наступності) відповідно до закріпленої в них ієрархії рівнів освіти, тобто, коли наступний, поточний станом на момент формування довідки, рівень освіти є вищим за попередній рівень.
Дотримання визначеної законом послідовності поточного здобуття освіти шляхом підвищення здобутого раніше нижчого рівня освіти, право на безперешкодне отримання якої гарантоване на рівні норм Конституції України (стаття 53), утверджене і забезпечується державою як її головний обов`язок (третє речення частини другої статті 3 Основного Закону України), слугує визначальним критерієм для підтвердження того, що реалізація зазначеного права є пріоритетним і не здійснюється з метою уникнення виконання покладених на громадян обов`язків, у тому числі щодо захисту Батьківщини у особливий період та проходження у зв`язку з цим військової служби.
Таке застосування норм права відповідає висновкам Верховного Суду, викладених у постановах від 29 жовтня 2025 року у справі № 200/5372/24, від 07 листопада 2025 року у справі № 160/31314/24 та від 14 листопада 2025 року у справі № 160/30918/24.
У спірних правовідносинах мова йде про перевірку послідовності здобуття позивачем, який має початковий рівень (короткий цикл) вищої освіти (молодший спеціаліст, що прирівняно до молодшого бакалавра), поточного на момент виникнення таких відносин рівня та ступеня вищої освіти після здобуття ним відповідного рівня вищої освіти (початковий рівень) і отримання передбаченого законом документа про таку освіту (диплома молодшого спеціаліста).
З огляду на такі обставини, перевірка дотримання чи недотримання позивачем послідовності поточного здобуття освіти й визначення змісту вказаного поняття повинно здійснюватися на підставі системного аналізу норм частини другої статті 10, абзацу другого частини другої статті 17 Закону № 2145-VIII та статті 5 Закону України від 01 липня 2014 року № 1556-VII "Про вищу освіту" (надалі - Закон № 1556-VII) , яка регламентує рівні та ступені вищої освіти.
Так, абзац другий частини другої статті 17 Закону № 2145-VIII встановлює, що рівні, ступені вищої освіти, порядок, умови, форми та особливості її здобуття визначаються спеціальним законом.
Таким законом є Закон № 1556-VII, частина друга статті 5 якого встановлює, що здобуття вищої освіти на кожному рівні вищої освіти передбачає успішне виконання особою освітньої програми, що є підставою для присудження відповідного ступеня вищої освіти: 1) молодший бакалавр; 2) бакалавр; 3) магістр; 4) доктор філософії/доктор мистецтва.
Згідно з частиною третьою статті 5 Закону № 1556-VII молодший бакалавр - це освітній або освітньо-професійний ступінь, що здобувається на початковому рівні (короткому циклі) вищої освіти і присуджується закладом вищої освіти у результаті успішного виконання здобувачем вищої освіти освітньої програми, обсяг якої становить 120 кредитів ЄКТС. Для здобуття освітнього ступеня молодшого бакалавра на основі фахової передвищої освіти заклад вищої освіти має право визнати та перезарахувати кредити ЄКТС, максимальний обсяг яких визначається стандартом вищої освіти.
Особа має право здобувати ступінь молодшого бакалавра за умови наявності в неї повної загальної середньої освіти.
Абзац другий частини четвертої статті 5 цього ж Закону закріплює правило, за яким особа має право здобувати ступінь бакалавра за умови наявності в неї повної загальної середньої освіти.
А за визначенням у частині четвертій статті 5 Закону № 1556-VII бакалавр - це освітній ступінь, що здобувається на першому рівні вищої освіти та присуджується закладом вищої освіти у результаті успішного виконання здобувачем вищої освіти освітньо-професійної програми, обсяг якої становить 180-240 кредитів ЄКТС. Для здобуття освітнього ступеня бакалавра на основі освітнього ступеня молодшого бакалавра або на основі фахової передвищої освіти заклад вищої освіти має право визнати та перезарахувати кредити ЄКТС, максимальний обсяг яких визначається стандартом вищої освіти.
У розумінні норм частини другої статті 10 Закону № 2145-VIII початковий рівень (короткий цикл) вищої освіти є нижчим за рівнем аніж освіта, зокрема, першого (бакалаврського) рівня вищої освіти.
Отже здобуття першого (бакалаврського) рівня вищої освіти (бакалавр) є вищим за початковий рівень (короткий цикл) вищої освіти (молодший бакалавр), яка, своєю чергою, є вищою за рівнем освітою відносно повної загальної середньої освіти.
У правозастосовній практиці Верховного Суду (постанови від 29 жовтня 2025 року у справі № 200/5372/24, від 07 листопада 2025 року у справі № 160/31314/24 та від 14 листопада 2025 року у справі № 160/30918/24) зроблено висновок про те, що послідовним вважається здобуття наступного рівня освіти після успішного завершення попереднього. Закон передбачає, що особі, яка успішно виконала відповідну освітню програму та пройшла атестацію, присуджується відповідний ступень вищої освіти, у тому числі бакалавр, та видається документ про вищу освіту, зокрема, диплом бакалавра. З моменту отримання документа про вищу освіту особа вважається такою, що завершила навчання і фактично здобула вищу освіту за відповідним ступенем.
Тому послідовність здобуття поточного рівня освіти не вважатиметься порушеною і буде дотримана, якщо особа, яка має початковий рівень (короткий цикл) вищої освіти (молодший бакалавр) й не отримувала документ про вищу освіту, здобуває поточну освіту за першим (бакалаврським) рівнем вищої освіти після здобуття нею, зокрема, початкової вищої освіти (молодший бакалавр).
Згідно ж з обставинами цієї справи, які фактично існували на момент виникнення спірних у цій справі правовідносин, позивач мав повну загальну середню освіту (у 2022 році у Житомирському кооперативному фаховому коледжі бізнесу і права) та здобув початковий рівень (короткий цикл) вищої освіти (молодший спеціаліст, що дорівнює молодшому бакалавру) у 2022 році у Житомирському кооперативному фаховому коледжі бізнесу і права, що підтверджується наявним у матеріалах справи та дослідженим судом дипломом молодшого спеціаліста від 30 червня 2022 року серії НОМЕР_4 за спеціальністю "Право".
Суд з`ясував, що станом на момент формування спірної довідки, ОСОБА_1 був здобувачем освіти у Державному університеті "Житомирська політехніка" за освітнім рівнем "Бакалавр", тобто за першим (бакалаврським) рівнем вищої освіти, а з Національної академії внутрішніх справ , де він навчався з 01 жовтня 2022 року також за освітнім рівнем "Бакалавр", позивач був відрахований 30 грудня 2024 року та, відповідно, не отримував документа про вищу освіту (диплом бакалавра), а тому, за таких обставин, формування та видання позивачу довідки про здобувача освіти за даними ЄДЕБО із зазначенням у ній відомостей про порушення ним послідовності поточного здобуття освіти не ґрунтується на законі.
Такі висновки щодо послідовності освіти відповідають правовій позиції Верховного Суду зі спірного питання у постанові від 15 січня 2026 року у справі № 300/2794/25, тому враховуються судом у силу вимог частини п`ятої статті 242 КАС України.
Підсумовуючи суд доходить висновку, що здобуття позивачем рівня освіти (бакалавр), що є вищим за раніше здобутий ним рівень освіти (молодший спеціаліст (молодший бакалавр)), надає позивачу право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період на підставі пункту 1 частини третьої статті 23 Закону № 3543-XII, порядок якої деталізовано у пункті 62 Порядку № 560.
Продовжуючи вирішення спору, суд зважає, що критерії законності управлінського волевиявлення (як у формі рішення, так і у формі діяння) владного суб`єкта викладені законодавцем у приписах частини другої статті 2 КАС України, а у силу частини другої статті 77 КАС України обов`язок доведення факту дотримання цих критеріїв покладений на владного суб`єкта шляхом подання до суду доказів та наведення у процесуальних документах доводів як відповідності закону вчиненого волевиявлення, так і помилковості аргументів іншого учасника справи.
Тому відповідність закону рішення чи діяння (управлінського волевиявлення) суб`єкта владних повноважень, зокрема, за критеріями дотримання компетенції, меж повноважень, способу дій, підстави реалізації владної функції, обґрунтованості, безсторонності (неупередженості), добросовісності, розсудливості, рівності перед законом, унеможливлення дискримінації, пропорційності, своєчасності, права особи на участь у процесі прийняття рішення, - має доводитись, насамперед, відповідачем - суб`єктом владних повноважень.
Згідно з частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Тлумачення змісту цієї норми процесуального закону було викладено Верховним Судом у постанові від 07 листопада 2019 року у справі № 826/1647/16, де указано, що обов`язковою умовою визнання протиправним волевиявлення суб`єкта владних повноважень є доведеність приватною особою факту порушення власних прав (інтересів) та доведеність факту невідповідності закону оскарженого управлінського волевиявлення.
Відповідно до викладеного, на переконання суду, оскаржуване рішення Комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо відмови у наданні позивачу відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період відповідно до пункту 1 частини третьої статті 23 Закону № 3543-XII, оформлене протоколом від 25 березня 2025 року № 17, не відповідає критеріям добросовісності та розсудливості згідно з частиною другою статті 2 КАС України, а тому визнається судом протиправним.
Визначаючись щодо способу захисту порушеному праву суд, насамперед, враховує те, що відповідачем не підтверджено належної перевірки поданих позивачем документів у порядку абзацу 1 пункту 60 Порядку № 560, як і подання відповідних запитів до органів державної влади для отримання інформації, що підтверджує/спростовує право заявника на відстрочку/використання інформації з публічних електронних реєстрів з метою перевірки інформації, наявної в поданих документах для отримання відстрочки.
Відповідно до параграфу 47 рішення Європейського суду з прав людини від 3 квітня 2008 року у справі "Корецький та інші проти України", щоб положення національного закону відповідали цим вимогам (бути доступний для конкретної особи і сформульований з достатньою чіткістю), він має гарантувати засіб юридичного захисту від свавільного втручання органів державної влади у права, гарантовані Конвенцією. У питаннях, які стосуються основоположних прав, надання правової дискреції органам виконавчої влади у вигляді необмежених повноважень було б несумісним з принципом верховенства права, одним з основних принципів демократичного суспільства, гарантованих Конвенцією. Відповідно закон має достатньо чітко визначати межі такої дискреції та порядок її реалізації. Ступінь необхідної чіткості національного законодавства - яке безумовно не може передбачити всі можливі випадки - значною мірою залежить від того, яке саме питання розглядається, від сфери, яку це законодавство регулює, та від числа та статусу осіб, яких воно стосується ("Маестрі проти Італії").
Крім того, у судовій практиці сформульована стала правова позиція, викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 23 грудня 2021 року у справі № 480/4737/19 та від 08 лютого 2022 року у справі № 160/6762/21, яка зводиться до того, що ефективний спосіб захисту прав та інтересів особи в адміністративному суді має відповідати таким вимогам: забезпечувати максимально дієве поновлення порушених прав за існуючого законодавчого регулювання; бути адекватним фактичним обставинам справи; не суперечити суті позовних вимог, визначених особою, що звернулася до суду; узгоджуватися повною мірою з обов`язком суб`єкта владних повноважень діяти виключно у межах, порядку та способу, передбаченого законом.
Оскільки вирішення питання відстрочки із вказаних позивачем підстав потребує з`ясування та оцінки відповідних обставин з боку відповідача, не втручаючись у компетенцію суб`єкта владних повноважень та неперебираючи на себе його функції, суд доходить висновку, що належним та відповідним порушеному праву способом захисту за встановлених обставин цієї справи буде визнання протиправним та скасування оскаржуваного рішення відповідача із зобов`язанням повторно розглянути заяву позивача про надання йому відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі абзацу 1 частини третьої статті 23 Закону № 3543-XII з урахуванням висновків суду у цій справі.
Обраний судом спосіб захисту, на переконання суду, повною мірою відповідає порушеному праву та забезпечить ефективне поновлення права позивача на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації відповідно до встановлених обставин цієї справи.
Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню частково.
Виходячи з положень частини третьої статті 139 КАС України, оскільки позов ОСОБА_1 містить одну вимогу немайнового характеру, яка хоча і частково, але підлягає задоволенню, тому розмір компенсації судових витрат суд визначає виходячи з кількості (а не розміру) задоволених / незадоволених позовних вимог.
Такий підхід викладено Верховним Судом у рішенні від 16 червня 2020 року у справі № 620/1116/20 та який є застосовним при вирішенні розподілу судових витрат зі сплати судового збору у цій справі.
Тож сплачений позивачем судовий збір в сумі 1211,20 грн згідно із квитанцією від 15 квітня 2025 року (оригінал в матеріалах справи) підлягає відшкодуванню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача пропорційно задоволеним немайновим вимогам.
Керуючись статтями 77, 90, 139, 242-246, 250, 255, 262, 263, 295 КАС України, суд
вирішив:
Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_6 ), Комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_6 ) задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 , оформленого проколом від 25 березня 2025 року № 17, щодо відмови ОСОБА_1 у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період відповідно до пункту 1 частини третьої статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".
Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 1 частини третьої статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" та прийняти рішення з урахуванням висновків суду у цій справі.
У решті позовних вимог відмовити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 судовий збір у розмірі 1211,20 грн (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 коп.).
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.Г. Приходько

16.02.26