ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 "10" квітня 2026 р.	м. Одеса 	 Справа № 916/40/26	
Господарський суд Одеської області у складі судді Гута С.Ф.,
розглянувши зареєстровану 31.03.2026 за вх № 2-622/26
заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "АДАМА УКРАЇНА"
про ухвалення додаткового рішення 
у справі № 916/40/26
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АДАМА УКРАЇНА" (04050, м. Київ, вул. Миколи Пимоненка, буд. 13, офіс № 4А/41, Код ЄДРПОУ 36138418)
до відповідача: Приватного сільськогосподарського підприємства "ОЛЕКСАНДРІЯ" (66811, Одеська обл., Ширяївський р-н, с. Олександрівка, вул. Кірова, буд. 57 Б, Код ЄДРПОУ 31272922)
про стягнення 1023906,55 грн заборгованості, 
зазначає наступне:
Товариство з обмеженою відповідальністю "АДАМА УКРАЇНА" (надалі – ТОВ "АДАМА УКРАЇНА", Позивач) використовуючи підсистему “Електронний суд” Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи 06.01.2026 звернулось до Господарського суду Одеської області із позовною заявою про стягнення з Приватного сільськогосподарського підприємства "ОЛЕКСАНДРІЯ" (надалі – ПСП "ОЛЕКСАНДРІЯ", Відповідач) 1023906,55 грн заборгованості, з яких 729690,85 грн основного боргу, 70145,13 грн пені, 58831,41 грн процентів річних, 145938,17 грн штрафу, 19300,99 грн різниці в ціні товару, у зв`язку із неналежним виконанням взятих на себе за укладеним 26.03.2024 договором поставки № 31272922/2024 зобов`язань в частині своєчасної та остаточної оплати вартості отриманого товару.
Окрім того, у позовній заяві зазначено про орієнтований розмір судових витрат, серед яких 15000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу, визначених на підставі договору про надання правової (правничої) допомоги № 01, укладеного 16.02.2023 із адвокатом Казачком І.П. 
Позовна заява також містить позначку про надання відповідних доказів в порядку частини 8 статті 129 ГПК України.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Господарського суду Одеської області від 07.01.2026 позовній заяві ТОВ "АДАМА УКРАЇНА" присвоєно єдиний унікальний номер судової справи – 916/40/26 та визначено суддю Гута С.Ф. для її подальшого розгляду.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 12.01.2026 прийнято позовну заяву ТОВ "АДАМА УКРАЇНА" до розгляду та відкрито провадження у справі № 916/40/26, визнано малозначною та постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження.
Рішенням Господарського суду Одеської області від 31.03.2026 заявлені ТОВ "АДАМА УКРАЇНА" позовні вимоги задоволено частково та стягнуто з ПСП "ОЛЕКСАНДРІЯ" 729690,85 грн основного боргу, 50000,00 грн пені, 7007,85 грн процентів річних, 80000,00 грн штрафу, 19300,99 грн різниці в ціні товару та 12286,88 грн витрат зі сплати судового збору.
31 березня 2026 року ТОВ "АДАМА УКРАЇНА" звернулось до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення, а саме просить стягнути з ПСП "ОЛЕКСАНДРІЯ" 15000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.
До заяви додано договір про надання правової (правничої) допомоги № 01, укладений 16.02.2023 із адвокатом Казачком І.П., разом із додатком, укладеним 29.12.2025.
Письмових заперечень та/або міркувань стосовно поданої заяви про розподіл судових витрат ПСП "ОЛЕКСАНДРІЯ" не представлено. 
Приписам частини 13 статті 8 ГПК України встановлено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. 
Приписами статті 244 ГПК України встановлено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати (частина 1).
Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення (частина 2).
Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати – без повідомлення учасників справи (частина 3).
Частиною 1 статті 123 ГПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Зі змісту частини 3 статті 123 ГПК України вбачається, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Враховуючи вищевикладене, суд доходить до висновку про можливість вирішення питання про ухвалення додаткового рішення без повідомлення учасників справи та/або призначення судового засідання, оскільки подана ТОВ "АДАМА УКРАЇНА" заява стосується вирішення питання про розподіл судових витрат.
Приписами статті 14 ГПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Дослідивши надані до матеріалів справи докази, судом встановлено:
16 грудня 2023 року між ТОВ "АДАМА УКРАЇНА" (Клієнт) та Адвокатом Казачок Іван Петрович укладено договір про надання правової (правничої) допомоги № 01 (Договір), умовами пункту 1.1 якого погоджено Клієнт доручає, а Адвокат бере на себе зобов`язання надавати правничу допомогу клієнту в обсязі та на умовах, передбачених Договором та/або додатками до Договору.
Керуючись нормами чинного законодавства України і Правилами адвокатської етики, Адвокат зобов`язане діяти в інтересах Клієнта (пункт 2.1).
Адвокат бере на себе виконання наступних дій з надання правничої допомоги, зокрема: захист інтересів Клієнта з усіх без обмеження питань з усіма без виключення повноваження-ми, визначеними нормами матеріального і процесуального права, зокрема КПК України, КУ-пАП, ЦПК України, ГПК України, КАС України, КУзПБ та іншими законами та підзаконними актами; заявляти клопотання, визначені процесуальними кодексами України, на власний розсуд на будь-якій стадії процесу; знайомитися з матеріалами справи/кримінального провадження, робити з них витяги; знімати копії з документів, долучених до справи; одержувати копії рішень, ухвал, постанов; брати участь у судових засіданнях, подавати докази, брати участь у дослідженні доказів, задавати питання іншим особам, які участь у справі, а також свідкам, експертам, спеціалістам; заявляти клопотання та відводи, давати усні та письмові пояснення, подавати свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, а також заперечення проти клопотань, доводів і міркувань інших осіб (пункт 2.2).
При виконанні зазначених у п. 2.2. Договору обов`язків Адвокат керується Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», Правилами адвокатської етики та іншим законами (пункт 2.3).
При виконанні доручення Адвокат зберігає конфіденційність (пункт 2.4).
Адвокат не повинен без згоди Клієнта передоручати виконання Договору в цілому або відносно самостійних його частин іншим особам (пункт 2.5).
Адвокат повинен з розумною регулярністю інформувати Клієнта про хід надання послуг за Договором (пункт 2.6).
Клієнт як особа, права і свободи якої захищає Адвокат, або яка звернулася за захистом інтересів родичів та близьких осіб, або яким Адвокат безпосередньо надає правову допомогу в інших формах, передбачених законом, зобов`язується: своєчасно забезпечувати Адвоката всім необхідним для виконання даних йому доручень, передбачених договором, у т.ч. документами у потрібній кількості примірників; сплатити Адвокату кошти, необхідні для покриття фактичних витрат, пов`язаних з виконанням угоди (оплата роботи фахівців, чиї висновки запитуються адвокатом, транспортні витрати, оплата друкарських, копіювальних та інших технічних робіт, переклад та оплата послуг нотаріуса при посвідченні оригіналів і копій документів, оплата телефонних розмов та інші необхідні витрати по справі); своєчасно і у повному обсязі сплатити гонорар Адвоката (основний та/або додатковий), погоджений Сторонами (пункт 3.1).
Отримання винагороди Адвокатом за надання правової допомоги відбувається у формі гонорару (пункт 4.1).
При визначенні розміру гонорару враховується: обсяг і час роботи, що потрібний для належного виконання доручення; ступінь складності правових питань, що стосуються доручення; вірогідність того, що прийняття доручення Клієнта перешкоджатиме прийняттю адвокатом інших доручень або суттєво ускладнить їх виконання; необхідність виїзду у відрядження; важливість доручення з точки зору інтересів Клієнта; особливі або додаткові вимоги Клієнта стосовно строків виконання доручення (пункт 4.2).
Якщо при наданні правової допомоги виникне необхідність виїхати у відрядження або надавати правову допомогу в неробочий час, а також, якщо Клієнт наполягає на терміновості на-дання правової допомоги – вартість роботи Адвоката розраховується, виходячи з розміру звичайного гонорару помноженого на коефіцієнт 2. Під неробочим часом у Сторони розуміють святкові і вихідні дні, та а також час у робочі дні з 18:00 до 09:00 години (пункт 4.3).
Крім оплати гонорару, Клієнт відшкодовує Адвокату всі витрати, понесені ним у зв`язку з виконанням Договору (пункт 4.4).
У випадку прострочення оплати наданих послуг Клієнт сплачує штраф у розмірі невиплаченого гонорару (пункт 5.1).
У випадку прострочення оплати наданих послуг Клієнт сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення (пункт 5.2).
У випадку невиконання Адвокатом взятих на себе зобов`язань Клієнт має право утримати оплату наданих послуг (пункт 5.3).
Договір набирає чинності з моменту його підписання Сторонами. Договір діє до моменту фактичного виконання доручення (пункт 6.1).
Представлена копія Договору містить залишені представниками підписи та скріплена печатками контрагентів.
29 грудня 2025 року між ТОВ "АДАМА УКРАЇНА" (Клієнт) та Адвокатом Казачок Іван Петрович укладено Додаток до Договору про надання правової (правничої) допомоги 01 від 16.02.2023 року, відповідно до пункту 1 якого Адвокат надає Клієнту юридичні послуги такого змісту: 
Юридичний супровід стягнення заборгованості та/або штрафних санкцій та/або процентів з Приватного сільськогосподарського підприємства "ОЛЕКСАНДРІЯ", код ЄДРПОУ 31272922 (Боржник) за спірним правочином – договір поставки 31272922/2024 від 26.03.2024 року (Спірний правочин) у суді першої інстанції.
Під юридичним супроводом Сторони розуміють юридичні послуги, що включають в себе в тому числі, але не обмежуючись: ознайомлення з документами, на підставі яких виникла заборгованість Боржника перед Клієнтом; підготовка претензії та/або вимоги до Боржника у випадку необхідності; підготовка позовної заяви, розрахунку сум, належних до стягнення з Боржника; представництво інтересів Клієнта у суді першої інстанції; участь у судових засіданнях у справі, в т.ч. в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів; аналіз документів по суті справи (відзив, заперечення) та процесуальних документів Боржника у випадку їх подання останнім; підготовка та подання заяв по суті справи (відповідь на відзив) у випадку необхідності; підготовка та подання заяв і клопотань у випадку необхідності; підготовка та подання мирової угоди у випадку необхідності.
Гонорар Адвоката за послуги, визначені у Додатку, становить 15000,00 (п`ятнадцять тисяч) грн 00 коп. (пункт 1.2).
Клієнт оплачує Гонорар, визначений Додатком, виключно у випадку досягнення мети юридичного супроводу (пункт 1.3).
Під «метою юридичного супроводу» Сторони розуміють: прийняття судового рішення про стягнення з Боржника щонайменше основної заборгованості (повернення розміру сплаченої попередньої оплати, сплата вартості поставленого товару, сплата розміру безумовного зобов`язання тощо) за Спірним правочином, або добровільну сплату Боржником щонайменше основної заборгованості після пред`явлення позову останньому.
Клієнт оплачує Гонорар впродовж 30 (тридцяти) календарних днів з моменту набрання законної сили рішенням суду, за яким досягнуто мету юридичного супроводу, або добровільної сплати Боржником щонайменше основної заборгованості (пункт 1.4).
Оплата Гонорару здійснюється шляхом банківського переказу на поточний рахунок Адвоката, вказаний у Договорі (пункт 1.5).
Представлена копія Додатку містить залишені представниками підстави та скріплена печатками контрагентів.
Використовуючи підсистему “Електронний суд” Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи 06.01.2026 адвокатом Козачок І.П. представлено позовну ТОВ "АДАМА УКРАЇНА" до Господарського суду Одеської області про стягнення з ПСП "ОЛЕКСАНДРІЯ" 1023906,55 грн заборгованості, з яких 729690,85 грн основного боргу, 70145,13 грн пені, 58831,41 грн процентів річних, 145938,17 грн штрафу, 19300,99 грн різниці в ціні товару, у зв`язку із неналежним виконанням взятих на себе за укладеним 26.03.2024 договором поставки № 31272922/2024 зобов`язань в частині своєчасної та остаточної оплати вартості отриманого товару.
Адвокат Козачок І.П. представляє інтереси ТОВ "АДАМА УКРАЇНА" у Господарському суді Одеської області на підставі ордеру від 06.01.2026, серія АІ, № 2089418.
Вирішуючи питання про наявність правових підстав для ухвалення додаткового рішення, господарський суд виходить із наступного.
Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 ГПК України).
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Згідно із статтею 16 ГПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Частиною 1 статті 123 ГПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Зі змісту частини 3 статті 123 ГПК України вбачається, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно із частинами 1 та 2 статті 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.
Згідно із частиною 8 статті 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Таким чином, відшкодування судових витрат, у тому числі на професійну правничу допомогу, здійснюється у разі наявності відповідної заяви сторони, яку вона зробила до закінчення судових дебатів, якщо справа розглядається з повідомленням учасників справи з проведенням дебатів, а відповідні докази надані цією стороною або до закінчення судових дебатів або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. При цьому перевірка цих доказів та надання їм оцінки здійснюється судом у разі дотримання цього порядку, оскільки за інших обставин розподіл судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, не може бути здійснений.
Процесуальний закон не визначає конкретних вимог щодо змісту та форми такої заяви, зокрема не вказує на те, що вона повинна бути зроблена лише у письмовій формі, а також, що така заява має бути зроблена на певній процесуальній стадії. Закон лише встановлює граничний строк звернення із заявою – до закінчення судових дебатів.
Як зазначалось, представляючи позовну заяву ТОВ "АДАМА УКРАЇНА" зазначено про орієнтований розмір судових витрат, а саме витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 15000,00 грн, визначених на підставі договору про надання правової (правничої) допомоги № 01, укладеного 16.02.2023 із адвокатом Казачком І.П. 
Окрім того, позовна заява також позначку про надання відповідних доказів в порядку частини 8 статті 129 ГПК України.
31 березня 2026 року судом ухвалено рішення у справі. 
В цей же день, ТОВ "АДАМА УКРАЇНА" представлено заяву про ухвалення додаткового рішення, до якої додано досліджений судом Договір, разом із Додатком.
Згідно із статтею 237 ГПК України при ухваленні рішення суд вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.
Відповідно до статті 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати. 
Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. 
Враховуючи викладене, суд доходить до висновку, що ТОВ "АДАМА УКРАЇНА" дотримано вимоги процесуального кодексу як в частині своєчасного надання доказів, так і в частині звернення з відповідною заявою про розподіл судових витрат.
Частиною 2 статті 126 ГПК України унормовано, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Системний аналіз наведених норм процесуального права свідчить про те, що факт понесення стороною судових витрат на професійну правничу допомогу та їх розмір встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів, зокрема, на підставі договору про надання правничої допомоги та відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг (виконаних робіт) та їх вартості. Відсутність документального підтвердження факту понесення стороною судових витрат на професійну правничу допомогу та їх розміру є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Відповідно до положень частини 3 статті 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Саме така правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 25.06.2019 у справі № 916/1340/18.
Судом встановлено, що 16.12.2023 між ТОВ "АДАМА УКРАЇНА" як Клієнтом та Адвокатом Казачок Іваном Петровичем укладено Договір про надання правової (правничої) допомоги № 01 (Договір), умовами пункту 1.1 якого погоджено Клієнт доручає, а Адвокат бере на себе зобов`язання надавати правничу допомогу клієнту в обсязі та на умовах, передбачених Договором та/або додатками до Договору.
В свою чергу, пункт 2.2 укладеного Договору передбачає, що Адвокат бере на себе виконання наступних дій з надання правничої допомоги, зокрема: захист інтересів Клієнта з усіх без обмеження питань з усіма без виключення повноваження-ми, визначеними нормами матеріального і процесуального права, зокрема КПК України, КУ-пАП, ЦПК України, ГПК України, КАС України, КУзПБ та іншими законами та підзаконними актами; заявляти клопотання, визначені процесуальними кодексами України, на власний розсуд на будь-якій стадії процесу; знайомитися з матеріалами справи/кримінального провадження, робити з них витяги; знімати копії з документів, долучених до справи; одержувати копії рішень, ухвал, постанов; брати участь у судових засіданнях, подавати докази, брати участь у дослідженні доказів, задавати питання іншим особам, які участь у справі, а також свідкам, експертам, спеціалістам; заявляти клопотання та відводи, давати усні та письмові пояснення, подавати свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, а також заперечення проти клопотань, доводів і міркувань інших осіб (пункт 2.2).
Поряд із наведеним, Адвокат Козачок І.П. представляє інтереси ТОВ "АДАМА УКРАЇНА" у Господарському суді Одеської області на підставі ордеру від 06.01.2026, серія АІ, № 2089418.
За змістом пункту 1 частини 2 статті 126, частини 8 статті 129 ГПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.
Верховний Суд неодноразово вказував на те, що, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 126 ГПК України). 
Дана позиція є усталеною і підтверджується, зокрема, постановами Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, від 22.11.2019 у справі № 910/906/18, від 28.06.2022 у справі № 910/5543/21, від 15.06.022 у справі № 911/2652/17(911/3581/20), від 07.06.2022 у справі № 906/323/21, від 14.06.2022 у справі № 922/2321/20(922/2139/21), від 31.05.2022 у справі № 927/727/21, від 31.05.2022 у справі № 927/728/21, від 23.12.2021 у справі № 923/560/17, від 18.05.2022 у справі № 922/2339/21, від 22.01.2021 у справі № 925/1137/19,від 11.05.2022 у справі № 902/974/21, від 10.11.2021 у справі № 329/766/18, від 01.09.2021 у справі № 178/1522/18.
Відтак, відсутність оплати вартості фактично наданих послуг не є підставою для відмови в ухваленні додаткового рішення. 
Як уже зазначалося, розмір понесених стороною судових витрат на професійну правничу допомогу встановлюється судом, зокрема, на підставі договору про надання правничої допомоги та відповідних доказів щодо вартості наданих послуг (виконаних робіт).
За змістом частини 3 статті 237 ЦК України однією з підстав виникнення представництва є договір.
Згідно з частиною 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 Цивільного кодексу України).
Відповідно до статті 26 Закону України “Про адвокатуру і адвокатську діяльність” адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. 
Договір про надання правової допомоги – домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (стаття 1 Закону України “Про адвокатуру і адвокатську діяльність”).
За змістом частини 3 статті 27 Закону України “Про адвокатуру і адвокатську діяльність” до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.
Частиною 5 статті 15 Закону України “Про адвокатуру і адвокатську діяльність” передбачено, що стороною договору про надання правничої допомоги є адвокатське об`єднання. Від імені адвокатського об`єднання договір про надання правничої допомоги підписується учасником адвокатського об`єднання, уповноваженим на це довіреністю або статутом адвокатського об`єднання.
Отже, надання правничої допомоги в порядку представництва у суді здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. 
Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, положення щодо якого містяться, зокрема у главі 63 ЦК України. Зокрема, стаття 903 ЦУ України передбачає, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. 
Глава 52 ЦК України регулює загальні поняття та принципи будь-якого цивільного договору, включаючи договір про надання послуг. Стаття 632 ЦК України регулює поняття ціни договору. Згідно з положеннями цієї статті ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін, зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом, а якщо ціна у договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається виходячи із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору.
Згідно із статтею 30 Закону України “Про адвокатуру і адвокатську діяльність” гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Системний аналіз наведених вище норм законодавства дозволяє зробити такі висновки: (1) договір про надання правової допомоги є підставою для надання адвокатських послуг та, зазвичай, укладається в письмовій формі (виключення щодо останнього наведені у частині другій статті 27 Закону України “Про адвокатуру і адвокатську діяльність”); (2) за своєю правовою природою договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, крім цього, на такий договір поширюються загальні норми та принципи договірного права, включаючи, але не обмежуючись главою 52 ЦК України; (3) як будь-який договір про надання послуг, договір про надання правової допомоги може бути оплатним або безоплатним. Ціна в договорі про надання правової допомоги встановлюється сторонами шляхом зазначення розміру та порядку обчислення адвокатського гонорару; (4) адвокатський гонорар може існувати в двох формах – фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення – при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв; (5) адвокатський гонорар (ціна договору про надання правової допомоги) зазначається сторонами як одна із умов договору при його укладенні. Вказане передбачено як положеннями цивільного права, так і Законом України “Про адвокатуру та адвокатську діяльність”; (6) відсутність в договорі про надання правової допомоги розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару (як погодинної оплати або фіксованого розміру) не дає як суду, так і іншій стороні спору, можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару.
Тобто, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суд має виходити із встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з положеннями статті 30 Закону України “Про адвокатуру і адвокатську діяльність”. 
У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суд, в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, має право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково.
Аналогічні правові висновки Верховного Суду викладені у постановах від 06.03.2019 у справі № 922/1163/18, від 07.09.2020 у справі № 910/4201/19.
Умови укладеного між ТОВ "АДАМА УКРАЇНА" як Клієнтом та Адвокатом Казачок Іваном Петровичем Договору передбачають, що отримання винагороди Адвокатом за надання правової допомоги відбувається у формі гонорару (пункт 4.1).
Відповідно ж дослідженого судом Додатку до Договору між ТОВ "АДАМА УКРАЇНА" як Клієнтом та Адвокатом Казачок Іваном Петровичем, передбачено надання відповідних юридичних послуг, а саме: 
Юридичний супровід стягнення заборгованості та/або штрафних санкцій та/або процентів з Приватного сільськогосподарського підприємства "ОЛЕКСАНДРІЯ", код ЄДРПОУ 31272922 (Боржник) за спірним правочином – договір поставки 31272922/2024 від 26.03.2024 року (Спірний правочин) у суді першої інстанції.
Під юридичним супроводом Сторони Договору розуміють юридичні послуги, що включають в себе в тому числі, але не обмежуючись: ознайомлення з документами, на підставі яких виникла заборгованість Боржника перед Клієнтом; підготовка претензії та/або вимоги до Боржника у випадку необхідності; підготовка позовної заяви, розрахунку сум, належних до стягнення з Боржника; представництво інтересів Клієнта у суді першої інстанції; участь у судових засіданнях у справі, в т.ч. в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів; аналіз документів по суті справи (відзив, заперечення) та процесуальних документів Боржника у випадку їх подання останнім; підготовка та подання заяв по суті справи (відповідь на відзив) у випадку необхідності; підготовка та подання заяв і клопотань у випадку необхідності; підготовка та подання мирової угоди у випадку необхідності.
В свою чергу, Гонорар Адвоката за послуги, визначені у Додатку, становить 15000,00 (п`ятнадцять тисяч) грн 00 коп.
Дослідивши та проаналізувавши зазначені умови укладеного між ТОВ "АДАМА УКРАЇНА" як Клієнтом та Адвокатом Казачок Іваном Петровичем Договору, судом встановлено, що розмір винагороди за надання правової допомоги визначений у вигляді фіксованої суми. 
Оскільки до договору про надання правової допомоги застосовують загальні вимоги договірного права, то гонорар адвоката, хоч і визначається частиною першою статті 30 Закону № 5076-VI як “форма винагороди адвоката”, але в розумінні Цивільного кодексу України становить ціну такого договору.
Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу – конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку.
Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суд має виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону № 5076-VI, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.
Така правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21.
У разі погодження між адвокатом (адвокатським бюро / об`єднанням) та клієнтом фіксованого розміру гонорару такий гонорар обчислюється без прив`язки до витрат часу адвоката на надання кожної окремої послуги. Фіксований розмір гонорару не залежить від витраченого адвокатом (адвокатським бюро / об`єднанням) часу на надання правничої допомоги клієнту. Подібні висновки Верховного Суду містяться у постанові від 19.11.2021 у справі № 910/4317/21.
Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18 зауважено, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.
У випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21.
З огляду на викладене господарський суд зазначає про те, що у контексті цієї справи, фіксований розмір гонорару, погоджений між ТОВ "АДАМА УКРАЇНА" як Клієнтом та Адвокатом Казачок Іваном Петровичем у Договорі про надання правової допомоги, означає те, що у разі настання визначених таким Договором умов платежу – конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання умов договору та призвели до настання цих умов не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару у цих конкретних правовідносинах, що склалися між Позивачем і його Адвокатом у цій справі, як і не має значення витрачений Адвокатом Позивача час на надання послуг правничої допомоги, зазначена кількості витрат такого часу в детальному описі робіт адвоката.
Частиною 4 статті 126 ГПК України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Згідно із частиною 5 статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись. 
При цьому на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку /дії / бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.
Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною 4 статті 129 ГПК України, також визначені положеннями частин 6, 7 та 9 статті 129 цього Кодексу.
Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини 4 статті 126 ГПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.
При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини 5 та 6 статті 126 ГПК України).
Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7 та 9 статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
У такому випадку суд, керуючись частинами 5-7 та 9 статті 129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19.
Статтею 15 ГПК України унормовано, що суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.
У постанові Верховного Суду від 09.02.2023 у справі № 921/434/21 зазначено, що принцип пропорційності – загальноправовий принцип, спрямований на забезпечення у правовому регулюванні розумного балансу приватних і публічних інтересів, відповідно до якого цілі обмежень прав мають бути істотними, а засоби їх досягнення обґрунтованими і мінімально обтяжливими для осіб, чиї права обмежуються; дозволяє досягти розумного співвідношення між цілями державного впливу та засобами їх досягнення. Принцип пропорційності являє собою загальний, універсальний принцип права, який вимагає співрозмірного обмеження прав та свобод людини для досягнення публічних цілей.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі “East/West Alliance Limited” проти України”, заява № 19336/04).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі “Лавентс проти Латвії” зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
У відповідності до пункту 1 частини 4 статті 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову – на відповідача.
За наслідками здійсненої оцінки розміру судових витрат, понесених (які підлягають понесенню) Позивачем на правничу допомогу, через призму критеріїв, встановлених частиною 5 статті 129 ГПК України, господарський суд зазначає, що справа не є складною, не містить значної кількості різноманітних доказів або складних юридичних конструкцій.
Окрім того, враховано, що часткове задоволення заявлених ТОВ "АДАМА УКРАЇНА" позовних вимог зумовлено не відсутністю доведення правових підстави задля стягнення заявлених штрафних санкцій (невірно визначених періодів нарахування тощо), а реалізацією судом права (дискреційних повноважень) на зменшення належних до стягнення суми пені, штрафу та процентів річних.
З урахуванням положень наведених норм та зазначених фактичних обставин справи, керуючись, у тому числі, такими критеріями, як складність справи, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованістю та пропорційністю до предмета спору, а також враховуючи критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, господарський суд доходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з ПСП "ОЛЕКСАНДРІЯ" 15000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу у справі № 916/40/26, тобто у розмірі, котрий за внутрішнім переконанням суду відповідає таким критеріям як обґрунтованість та пропорційність до предмета спору. 
Керуючись ст. ст. 2, 16, 123, 129, 238, 240, 244, Господарського процесуального кодексу України, -
УХВАЛИВ:
Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "АДАМА УКРАЇНА" про ухвалення додаткового рішення у справі № 916/46/26 задовольнити.
Стягнути з Приватного сільськогосподарського підприємства "ОЛЕКСАНДРІЯ" (66811, Одеська обл., Ширяївський р-н, с. Олександрівка, вул. Кірова, буд. 57 Б, Код ЄДРПОУ 31272922) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АДАМА УКРАЇНА" (04050, м. Київ, вул. Миколи Пимоненка, буд. 13, офіс № 4А/41, Код ЄДРПОУ 36138418) 15000/п`ятнадцять тисяч/грн 00. коп. відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у справі № 916/40/26.
Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст.241 Господарського процесуального кодексу України і може бути оскаржено у встановленому законом порядку. 
Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом двадцяти днів з моменту складення повного рішення.
Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Наказ видати після набрання додатковим рішенням законної сили.
Повне додаткове рішення складено 10 квітня 2026 р. 

Суддя С.Ф. Гут