Справа № 201/2382/26
Провадження № 2о/201/177/2026

Р І Ш Е Н Н Я
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

 
04 березня 2026 року       Соборний районний суд міста Дніпра 
в складі: головуючого судді Батманової В.В.
при секретарі Головко А.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Соборного районного суду міста Дніпра в м. Дніпрі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 заінтересована особа: Чугуївський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Чугуївському районі Харківської області Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про встановлення факту смерті,

В С Т А Н О В И В :

 
ОСОБА_1 звернулась в Соборний районний суд міста Дніпра із заявою про встановлення факту смерті особи.
Ухвалою судді Батманової В.В. від 02 березня 2026 року по справі було відкрито провадження.
В обґрунтування своїх вимог заявниця посилалась на те, що 03 червня 2021 року між нею та ОСОБА_2 було укладено договір позики, відповідно до якого заявниця передала останній 320000,00 гривень. строк дії договору виконанням зобов`язання настав 15 квітня 2024 року, однак кошти заявнику повернуті не були. На момент укладання договору ОСОБА_2 підтвердила свою платоспроможність та гарантувало виконання умов договору повністю та в строк. Після сплину строку, вказаного в договорі, заявниця намагалась відшукати ОСОБА_2 , однак їй цього не вдалось. Близько двох тижнів тому від близьких осіб ОСОБА_2 заявниця дізналася про те, що ОСОБА_2 померла на початку лютого 2026 року на тимчасово окупованій території, а саме у місті Сєвєродонецьк Луганської області. Цей факт унеможливив належну реєстрацію смерті ОСОБА_2 у державних органах та необхідний заявнику для вирішення питання щодо договору позики та можливості звернення до нотаріуса з питання відкриття спадкової справи що спадкового майна.
Єдиними документами підтверджуючими факт смерті є свідоцтво про смерть від 16.02.2026 серії НОМЕР_1 , видане органами ЗАГС ЛНР. Оскільки на даний час місто Сєвєродонецьк Луганської області перебуває в тимчасовій окупації, заявниця позбавлена можливості отримати свідоцтво про смерть. Просила встановити факт смерті  ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла  ІНФОРМАЦІЯ_2 у місті Сєвєродонецьк Луганської області.
Заявник надала заяву, в якій просила розглядати заяву за її відсутності.
Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив.
Згідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, розгляд справи 04.03.2026 здійснювався без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що заява  ОСОБА_1 підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Судом встановлено, що 03 червня 2021 року між нею та ОСОБА_2 було укладено договір позики, відповідно до якого заявниця передала останній 320000,00 гривень. строк дії договору виконанням зобов`язання настав 15 квітня 2024 року, однак кошти заявнику повернуті не були.
Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦПК України,  заява про встановлення факту народження особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана батьками або одним з них, їхніми представниками, членами сім`ї, опікуном, піклувальником, особою, яка утримує та виховує дитину, або іншими законними представниками дитини до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника.
Заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника.
Відповідно до ч. 4 ст. 317 ЦПК України, Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, підлягає негайному виконанню.
Факт смерті ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , підтверджується свідоцтвом про смерть від 16.02.2026 серії НОМЕР_1 , видане органами ЗАГС ЛНР..
Також судом дослідженні додані до заяви документи, а саме копія договору позики від 03 червня 2021 року, а саме розписка в отриманні коштів, де визначені розмір отриманої грошової суми та строки її повернення, копія паспорта громадянина України ОСОБА_2 , фотознімки місця її захоронення.
Розгляд державними органами таких документів, зокрема свідоцтва про смерть, виданого «ЛНР», не означає автоматичного визнання окупаційної влади. У той же час держава має вживати заходів щодо ефективного захисту прав громадян на своїй території, навіть якщо частина цієї території знаходиться під контролем іншої держави.
Положеннями статей 3, 8, 9 Конституції України визначено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.
Питання про окуповані території у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані як «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян.
Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів».
У практиці Європейського суду з прав людини розвинений принцип узгодженості спірного питання, зокрема, якщо у справі «Лоізіду проти Туречиини» (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45) ЄСПЛ обмежився коротким посиланням на відповідний пункт названого висновку Міжнародного суду, то у справах «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016) він приділив значну увагу аналізу цього висновку та подальшої міжнародної практики.
При цьому ЄСПЛ констатував, що «Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] є далеким від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до вказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, у тому числі й цим. Вирішити інакше, означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються у міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, §96). При цьому, за змістом цього рішення, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, §92). Спираючись на сформульований у цій справі підхід, ЄСПЛ у справі «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» наголосив, що «першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони (тобто є окупованою)» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016, §142).
Таким чином, суд може застосувати названі загальні принципи («Намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, у контексті як мінімум «реєстрація народжень, смертей і шлюбів», виданих закладами, що знаходяться на окупованій території, у сукупності з іншими доказами, як встановлення можливих фактів, оскільки встановлення цих фактів має істотне значення для реалізації низки прав людини (громадянина України).
Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 22 жовтня 2018 року у справі № 235/2357/17.
Приймаючи до уваги вищевикладене, враховуючи, що заявником надані документи, які свідчать про те, що  ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , померла  ІНФОРМАЦІЯ_2 у місті Сєвєродонецьк Луганської області, проте реєстрація її смерті органом державної реєстрації актів цивільного стану неможлива через об`єктивні причини, суд вважає за можливе задовольнити вимоги заяви та встановити факт смерті  ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла  ІНФОРМАЦІЯ_2 у місті Сєвєродонецьк Луганської області.
Рішення відповідно до ч. 4 ст. 317 ЦПК України підлягає негайному виконанню. 
Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 18 Постанові Пленуму ВСУ № 5 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму ВСУ № 15 від 25.05.1998) при постановлені рішення в справах про встановлення фактів, розподіл судових витрат не застосовується.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 10, 12, 13, 19, 76-81, 89, 128-131, ч.2 ст. 247, ст.ст. 259, 263-265, ч. 4 ст. 317 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 заінтересована особа: Чугуївський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Чугуївському районі Харківської області Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про встановлення факту смерті задовольнити.
Встановити факт смерті ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла  ІНФОРМАЦІЯ_2 у місті Сєвєродонецьк Луганської області..
Рішення відповідно до ч. 4 ст. 317 ЦПК України підлягає негайному виконанню.
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя :           В.В. Батманова