П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/30104/24	

Категорія: 106000000 Головуючий 1 інстанції: Хлімоненкова М.В.
Місце ухвалення: м. Одеса
Дата складання повного тексту:23.01.2026р.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого – Бітова А.І.
суддів – Лук`янчук О.В.
– Ступакової І.Г.

у зв`язку з відсутністю клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю, справа розглянута згідно п.1 ч.1 ст. 311 КАС України,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою військової частини НОМЕР_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 23 січня 2026 року у справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 задоволено частково. 
Визнано протиправною бездіяльність в/ч НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01 грудня 2015 року до 28 лютого 2018 року.
Зобов`язано в/ч НОМЕР_1 нарахувати і виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01 грудня 2015 року до 28 лютого 2018 року із застосуванням січня 2008 року як місяця підвищення доходу (базового місяця) для обчислення індексу споживчих цін при нарахуванні індексації грошового забезпечення, з відрахуванням обов`язкових платежів до бюджету та спеціальних фондів із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до п.2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року №44 (далі – Порядок №44).
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Судове рішення набрало законної сили 20 березня 2025 року.
На виконання рішення суду, 20 березня 2025 року Одеським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист.
03 липня 2025 року від позивача до суду надійшла заява в порядку ст. 382 КАС України.
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 10 липня 2025 року, заяву ОСОБА_1 в порядку ст.382 КАС України – задоволено.
Встановлено судовий контроль за виконанням рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2025 року по справі №420/30104/24.
Зобов`язано в/ч НОМЕР_1 подати до Одеського окружного адміністративного суду звіт про виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2025 року по справі №420/30104/24 протягом 30 днів з моменту отримання копії цієї ухвали.
В/ч НОМЕР_1 через підсистему Електронний суд 06 серпня 2025 року подано звіт про виконання судового рішення у даній справі, у якому заявлено клопотання про зупинення провадження у справі №420/30104/24, а у разі відмови у зупиненні – прийняти звіт відповідача щодо виконання рішення суду.
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду 25 вересня 2025 року, у задоволенні клопотання представника в/ч НОМЕР_1 про зупинення провадження у справі №420/30104/24 щодо розгляду судового звіту відмовлено. У прийнятті звіту в/ч НОМЕР_1 про виконання судового рішення по справі №420/30104/24, - відмовлено.
Встановлено в/ч НОМЕР_1 новий строк для подання звіту про виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2025 року по справі №420/30104/24.
Зобов`язано в/ч НОМЕР_1 подати до Одеського окружного адміністративного суду звіт про виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2025 року по справі №420/30104/24 протягом двох місяців з дня отримання цієї ухвали.
Вказаною вище ухвалою також було роз`яснено, що звіт суб`єкта владних повноважень про виконання ухвали суду має відповідати вимогам, встановленим частинами другою, третьою ст. 382-2 КАС України. Витребувано у в/ч НОМЕР_1 детальний розрахунок індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 , проведеного на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2025 року по справі №420/30104/24. Зобов`язано в/ч НОМЕР_1 надати до суду відомості про керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення.
Суд першої інстанції також роз`яснив в/ч НОМЕР_1 , що наслідком не додержання вимог ч.ч.2 та 3 ст. 382-2 КАС України при подачі звіту про виконання судового рішення є постановлення судом ухвали про відмову в його прийнятті, та в тому числі повідомлено в/ч НОМЕР_1 , що відповідно до ч.ч.3, 10 ст. 382-3 КАС України у разі постановлення ухвали про відмову у прийнятті звіту суд накладає на керівника суб`єкта владних повноважень штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також додатково може встановити новий строк подання звіту відповідно до ч.3 ст. 382-1 цього Кодексу або за власною ініціативою розглянути питання про зміну способу і порядку виконання судового рішення. У разі неподання звіту у строк, встановлений судом, або у разі подання звіту з порушенням такого строку та за відсутності поважних причин, які унеможливили його вчасне подання, суд встановлює новий строк для подання звіту відповідно до ч.3 ст. 382-1 цього Кодексу, а також накладає штраф на керівника такого суб`єкта владних повноважень.
У листопаді 2025 року військова частина подала повторний звіт про виконання рішення суду у даній справі, в якому вказала, що на виконання судового рішення про поновлення права на невиплачену частину грошового забезпечення шляхом здійснення відповідного нарахування та виплати Відповідач здійснив процедуру перерахунку та замовлення коштів після отримання погодження/перевірки розрахунків від розпорядника коштів II рівня ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), тоді як одноосібне виконання рішення в частині виплати коштів знаходиться поза межами контролю відповідача. Оскільки процедура нарахування, замовлення та виплата не є разовою дією в/ч НОМЕР_1 , а є комплексом заходів, що можуть тривати у часі і виконуються не одноосібно відповідачем, а разом з розпорядниками державних коштів вищого рівня, невідкладне або швидке виконання вказаних заходів є очевидно неможливим, особливо враховуючи введений режим воєнного стану та перерозподіл пріоритетних напрямків виділених коштів на підтримку обороноздатності країни та фінансування медичної сфери включно з підтримкою родин загиблих, а отже в цей строк можливо лише перевірити, чи вживаються заходи з виконання судового рішення, і які саме. Відповідач вказує, що при винесенні попереднього висновку про невиконання рішення суду був врахований лише факт не здійснення фактичної виплати відповідачем через відсутність фінансування даного типу видатків коштів станом на час розгляду звіту, тоді як фактична можливість вчинення таких дій та вже вжиті в/ч заходи щодо виконання рішення по суті, з невідомих причин, судом не були враховані. 
В той же час, відповідач вважав, що суду надані докази виконання рішення: надане вищим органом фінансового забезпечення - розпорядником коштів II рівня ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) погодження нарахованої суми на виплату та дозвіл на не оскарження рішення суду в сумі з щомісячними заявками на виділення коштів для проведення виплати нарахованої суми. Це об`єктивно свідчить про вжиття відповідачем, на систематичній основі, заходів для виконання судового рішення.
Відповідач звертав увагу, що в межах даної справи за заявою позивача було відкрите виконавче провадження №77700514, протягом якого головним державним виконавцем Центрального відділу Державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Куліковим В.О., було накладено штрафи за не виконання рішення суду, а саме Постановою від 18 квітня 2025 року про накладення штрафу в розмірі 5 100 грн та Постановою від 18 червня 2025 року про накладення штрафу в розмірі 10 200 грн. Вказані постанови були оскаржені в/ч до суду та скасовані відповідними судовими рішеннями. 
До звіту в/ч НОМЕР_1 додала розрахунок індексації грошового забезпечення проведений на виконання рішення суду, згідно якого нарахована позивачу індексація становить 6 805,85 грн, розрахункову відомість на виплату індексації грошового забезпечення позивача на виконання рішення суду у даній справі та заявку-розрахунок на виділення коштів.
Представник позивача подав заяву, у якій просив відмовити у прийнятті звіту в/ч НОМЕР_1 про виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2025 року у справі №420/30104/24. Накласти на командира в/ч НОМЕР_1 полковника ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , штраф у сумі сорок розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, половину якого стягнути на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 , а іншу половину – до Державного бюджету України. Змінити спосіб виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2025 року по справі №420/30104/24, шляхом заміни зобов`язання в/ч НОМЕР_1 нарахувати і виплатити на користь ОСОБА_1 відповідної індексації на – стягнення з в/ч НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) індексації грошового забезпечення за період з 01 грудня 2015 року до 28 лютого 2018 року у сумі 85 927,87 грн, розраховану із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення ("базового місяця") – січень 2008 року, з відрахуванням обов`язкових платежів до бюджету та спеціальних фондів із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до п.2 Порядку №44. 
У своїй заяві, представник позивач вказав, що керівник відповідача – полковник ОСОБА_2 – умисно не виконує Рішення, що є підставою для накладення на нього штрафу у максимальному розмірі. До фактів, які свідчать про умисність його дій, можна віднести: Повторна подача звіту, який свідчить про невиконання Рішення; Ігнорування змісту ухвали від 25 вересня 2025 року, в якій суд вказав конкретні розрахунки індексації.
В/ч НОМЕР_1 надала заперечення на заяву представника позивача у якій просить прийняти та затвердити звіт в/ч НОМЕР_1 щодо виконання судового рішення по справі №420/30104/24. У випадку відмови від прийняття звіту вважати викладені обставини поважними та не накладати штраф на керівника суб`єкта владних повноважень або звільнити від його сплати.
Також, в/ч до суду надано додаткові пояснення по справі, у яких зазначає про відсутність підстав для зміни способу виконання рішення суду у даній справі. 
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 23 січня 2026 року у прийнятті звіту в/ч НОМЕР_1 про виконання судового рішення по справі №420/30104/24, - відмовлено.
У задоволенні клопотання представника позивача про зміну способу виконання рішення суду – відмовлено.
Встановлено в/ч НОМЕР_1 новий строк для подання звіту про виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2025 року по справі №420/30104/24.
Зобов`язано в/ч НОМЕР_1 подати до Одеського окружного адміністративного суду звіт про виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2025 року по справі №420/30104/24 протягом 30 днів з дня отримання цієї ухвали.
Роз`яснено, що звіт суб`єкта владних повноважень про виконання ухвали суду має відповідати вимогам, встановленим ч.ч.2, 3 ст. 382-2 КАС України.
Накладено на керівника в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_2 штраф у сумі двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб – 66 560 грн.
Стягнуто з керівника в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 33 280 грн.
Стягнуто з керівника в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_2 на користь Державного бюджету України штраф у сумі 33 280 грн.
Ухвала є виконавчим документом та є обов`язковою до виконання.
Стягувачами за цією ухвалою Одеського окружного адміністративного суд по справі №420/30104/24 є: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 );
Державна судова адміністрація України (адреса: 01601, м. Київ, вул. Липська, 18/5, код ЄДРПОУ 26255795).
Боржником за цією ухвалою Одеського окружного адміністративного суд по справі №420/30104/24 є керівник в/ч НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_3 ) ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ).
В апеляційній скарзі в/ч НОМЕР_1 ставиться питання про скасування судового рішення в зв`язку з тим, що воно постановлено з неправильним застосуванням норм матеріального та з порушенням норм процесуального права.
Доводи апеляційної скарги:
- суд першої інстанції встановив право на виплати та у резолютивній частині рішення вказав спосіб її виконання. Правильність нарахування і базовою місяця обчислення також перевірялась в процесі виконавчого провадження, так як і державному виконавцю були надані розрахунки і обґрунтування. У той же час розрахунок індексації грошового забезпечення у мотивувальній частині судового рішення відсутній, відповідно не може бути проведений шляхом ухвалення додаткового судового рішення, в тому числі і ухвали, на яку посилається суд першої інстанції та позивач у процесуальних документах. Так. рішення суду не містить фіксованої суми індексації, на яку так наполягає представник позивача шляхом надання суду певного розрахунку. Просимо звернути увагу, шо відповідно до вимог позивача (безпосередньо у позовної заяві), а саме наведених розрахунків, позивач вважав належним та ефективним способом захисту йору пісного права саме стягнення з відповідача конкретної суми невиплаченої йому індексації за спірний період у конкретній сумі 85 927,87 грн. обрахованої із застосуванням в якості базового місяця – січня 2008 року, а також з компенсацією сум податку та компенсацією витрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення. Так, не дослідивши всі наявні докази, адже з розрахунком від відповідача суд був ознайомлений під час розгляду справи, але не взяв цього до уваги, суд фактично приймає розрахунки позивача, в яких раніше відмовив. Звертаємо увагу, що офіційний розрахунок відповідача наявний також с в матеріалах виконавчою провадження, і як було вже зазначено самим судом під час відмови в розгляді заяви за ст. 383 КАС України, державним виконавцем не встановлено порушень під час нарахування суми індексації грошовою забезпечення;
- посилення судового контролю за виконанням судових рішень та наділення суду з цією метою правом накладати штрафні санкції визнається заходом для забезпечення конституційного права громадян на судовий захист. Специфіка застосування штрафної санкції полягає в тому, що вона накладається на керівника суб`єкта владних повноважень, яким не забезпечено виконання судового рішення та який є відповідальним за діяльність державного органу, який він очолює. Можливість накладення штраф) розглядається не самостійно, а за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або у разі неподання такого звіту. Накладення на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання постанови, штрафу є мірою покарання, а тому можливість суду накласти такий штраф може бути реалізована лише за умови встановлення судом обставин, які свідчать про наявність вини, тобто умисне невиконання рішення суду, недобросовісність в діях посадової особи суб`єкта владних повноважень, які свідчать про ухилення саме цієї посадової особи від виконання рішення суду. Фактично, як було зазначено раніше, в справах про оскарження штрафів головною державного виконавця, що були накладені у зв`язку з фактичним невиконанням рішення в частині здійснення безпосередньо виплати нарахованої суми індексації грошового забезпечення, судами першої та апеляційної інстанції вже було встановлено відсутність умисних порушень під час виконання рішення в/ч НОМЕР_1 . про що було окремо оповіщено при поданні звіту та проігноровано під час винесення ухвали про відмову у прийнятті звіту. Так. виходячи з усіх наявних матеріалів справи, після ухвалення рішення по справі в/ч НОМЕР_1 , діючи в межах владних повноважень відповідно чинних нормативно-правових актів, зробила розрахунок, який був направлений до розпорядника коштів вищого рівня, а пізніше отримано Погодження на вказану суму кошів від КВМС ЗС України, і щомісяця відправляє Заяву-розрахунок на отримання погодженої суми. Ані державним виконавцем, ані судами різних інстанцій умисних порушень, залежних від в/ч НОМЕР_1 , не виявлено;
- накладення в даному випадку грошового стягнення (штрафу) на командира авіаційної частини, якій особисто захищає повітряний простів Держави в Південного та Центральних регіонах України, має державні нагороди за безпосередню участь у бойових діях під час активної фази війни та має на особистому рахунку декілька десятків знищених БпЛА типу "Шахед", виходить за рамки етичних принципів під час боротьби за фактичне існування країни. А відсутність будь яких дій з боку керівництва Держави, в першу чергу Міністерств оборони України, на протязі тривалого періоду (понад 10 років з 2016 року), щодо правового врегулювання питань індексації грошового забезпечення за минулі роки (загальне вирішення питання без застосування судової процедури захисту) не є підставою для застосування жорстких мір до безпосередніх виконавців.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги в/ч НОМЕР_1 , перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.
В межах даного апеляційного провадження відповідачем було подано заяву про забезпечення апеляційної скарги шляхом зупинення стягнення (виконавчих дій) штрафу з командира в/ч НОМЕР_1 .
Колегія суддів констатує, що діючими нормами КАС України не передбачена можливість процесуального вирішення питання забезпечення апеляційної скарги шляхом зупинення виконавчих дій.
За таких обставин колегія суддів вважає заяву відповідача про забезпечення апеляційної скарги необґрунтованою та безпідставною.
Вирішуючи спірне питання, суд першої інстанції виходив з того, що згідно з приведеними розрахунками, які також наводяться позивачем, відповідач зобов`язаний виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01 грудня 2015 року до 28 лютого 2018 року, із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення ("базового місяця") – січень 2008 року, у загальному розмірі 85 927,87 грн. В свою чергу у звіті про виконання судового рішення у даній справі, в/ч НОМЕР_1 вказує, що сума індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 з урахуванням раніше виплачених сум за період з 01 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 становить 6 805,85 грн., для виплати яких були витребувані відповідні бюджетні асигнування, що спростовується викладеним вище. 
Крім того, суд першої інстанції зазначив, що в ухвалі Одеського окружного адміністративного суду від 25 вересня 2025 року судом також наводився вказаний вище розрахунок суми індексації грошового забезпечення позивача, який мав бути здійснений відповідачем на виконання рішення суду у даній справі з метою його належного виконання. Всупереч цьому, відповідач не надав належного розрахунку індексації грошового забезпечення позивача за період з 01 грудня 2015 року до 28 лютого 2018 року, із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення ("базового місяця") – січень 2008 року. Встановлені судом обставини свідчать про свідоме невиконання в/ч НОМЕР_1 судового рішення, яке набрало законної сили.
За такого, суд першої інстанції вважав, що в/ч НОМЕР_1 та її командуванням не вжито належних і повних заходів для виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2025 року по справі №420/30104/24. Указане судове рішення на даний час відповідачем залишається невиконаним.
Колегія суддів не погоджується з цими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Відповідно до ст.129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Згідно ч.ч.2, 3 ст. 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Статтею 370 КАС України визначено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Згідно ч.ч.1, 2 ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Щодо висновків суду першої інстанції про те, що відповідачем не вжито належних і повних заходів для виконання рішення суду від 17 лютого 2025 року по даній справі, колегія суддів зазначає наступне.
З оспорюваної ухвали суду першої інстанції від 23 січня 2026 року вбачається, що суд першої інстанції вказує конкретне числове значення, яке відповідач зобов`язаний виплатити позивачу – 85 927,87 грн.
Разом з тим, як вбачається з резолютивної частини рішення Одеського окружного адміністративного від 17 лютого 2025 року по справі №420/30104/24, позовна заява ОСОБА_1 задоволена частково; визнано протиправною бездіяльність в/ч НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01 грудня 2015 року до 28 лютого 2018 року; зобов`язано в/ч НОМЕР_1 нарахувати і виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01 грудня 2015 року до 28 лютого 2018 року із застосуванням січня 2008 року як місяця підвищення доходу (базового місяця) для обчислення індексу споживчих цін при нарахуванні індексації грошового забезпечення, з відрахуванням обов`язкових платежів до бюджету та спеціальних фондів із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до п.2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року №44.
При цьому, колегія суддів акцентує увагу на тому, що рішення суду першої інстанції позивачем оскаржено не було.
Таким чином, колегія суддів констатує, що вищезазначена резолютивна частина не містить посилань на числовий розмір індексації грошового забезпечення позивача.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції зазначаючи у ухвалі від 23 січня 2026 року конкретне числове значення, вийшов за межі основного судового рішення по даній справі (від 17 лютого 2025 року), оскільки, в резолютивній частині основного рішення суд першої інстанції встановив факт порушення права позивача та поновив порушене право шляхом зобов`язання відповідача вчинити певні дії спрямовані на поновлення порушеного права. При цьому в резолютивній частині рішення не міститься числового значення розміру індексації грошового забезпечення позивача.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції, вирішуючи спірне питання, в порушення вимог ст.ст. 382, 382-1, 382-2, 382-3 КАС України, вийшов за межі рішення Одеського окружного адміністративного від 17 лютого 2025 року вказавши конкретне числового значення розміру індексації грошового забезпечення позивача.
Також, колегія суддів вважає необхідним зазначити, що з матеріалів справи вбачається, що на підтвердження виконання рішення суду відповідачем надано розрахунок індексації грошового забезпечення проведений на виконання рішення суду, згідно якого нарахована позивачу індексація становить 6 805,85 грн, розрахункову відомість на виплату індексації грошового забезпечення позивача на виконання рішення суду у даній справі та заявку-розрахунок на виділення коштів.
Колегія суддів вказує, що незгода позивача з розміром виплаченої суми індексації є підставою для звернення з новим позовом, оскільки в межах даної справи, предметом позову було право позивача на індексацію грошового забезпечення за період з 01 грудня 2015 року до 28 лютого 2018 року із застосуванням січня 2008 року як місяця підвищення доходу (базового місяця) для обчислення індексу споживчих цін при нарахуванні індексації грошового забезпечення.
Також, колегія суддів звертає увагу, що відповідач при поданні звіту до суду першої інстанції зазначив, що сума індексація з 01 грудня 2015 року до 28 лютого 2018 року становить 6 805,85 грн., з рахування раніше виплачених сум. Дане питання не було досліджено судом першої інстанції.
Підсумовуючи, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції, при вирішені спірного питання, порушені норми процесуального права, неповно з`ясовані обставин, що мають значення для справи, а також висновки суду не відповідають обставинам справи, у зв`язку з чим судове рішення, відповідно до п.п.1-4 ч.1 ст. 317 КАС України, підлягає скасуванню.
В силу приписів 382, 382-1, 382-2, 382-3 КАС України колегія суддів вважає необхідним надати відповідачу новий строк та зобов`язати його подати новий звіт про виконання рішення Одеського окружного адміністративного суд від 17 лютого 2025 року.

Керуючись ст.ст. ст.ст. 308, 311, 312, п.2 ч.1 ст. 315, п.п.3, 4 ч.1 ст. 317, 321, 322, 325, ч.3 ст.ст. 328, 382, 382-1, 382-2, 382-3 КАС України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Відмовити військовій частині НОМЕР_1 у задоволенні заяви про забезпечення апеляційної скарги.
Апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 – задовольнити частково.
Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 23 січня 2026 року – скасувати.
Прийняти нове судове рішення, яким: відмовити військовій частині НОМЕР_1 у прийнятті звіту про виконання судового рішення по справі №420/30104/24.
Встановити військовій частині НОМЕР_1 новий строк, шістдесят днів з дня отримання копії цієї постанови апеляційного суду, для подання до Одеського окружного адміністративного суду звіту про виконання рішення Одеського окружного адміністративного суд від 17 лютого 2025 року в частині нарахування і виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01 грудня 2015 року до 28 лютого 2018 року із застосуванням січня 2008 року як місяця підвищення доходу (базового місяця) для обчислення індексу споживчих цін при нарахуванні індексації грошового забезпечення, з відрахуванням обов`язкових платежів до бюджету та спеціальних фондів із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до п.2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року №44.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 23 квітня 2026 року.

Головуючий: Бітов А.І.

Суддя: Лук`янчук О.В.

Суддя: Ступакова І.Г.