Справа № 161/20768/25 	Головуючий у 1 інстанції: Рудська С. М. 	
Провадження № 22-ц/802/399/26  	  Доповідач: Киця  С. I.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 квітня 2026 року        місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді Киці С. І.,
суддів Данилюк В. А., Шевчук Л. Я.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного (письмового) провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Процент" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_1 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 грудня 2025 року, 
В С Т А Н О В И В:
Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Процент" (ТзОВ "ФК "Процент") в жовтні 2025 року звернувся в суд з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 04 вересня 2024 року між сторонами був укладений кредитний договір №18357, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 7000,00 грн на строк 730 днів та зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1% на день. Позивач вказує, що не вимагає та не пред`являє вимоги дострокового повернення суми кредиту відповідно до п. 2.1.2, 2.1.6, 4.7 Кредитного договору, ч. 2 ст. 1050 ЦК України, ч. 4 ст. 16 Закону України «Про споживче кредитування», а просить стягнути поточні нараховані відсотки за період з 15 вересня 2024 року по 24 вересня 2025 року у розмірі 26180,00 грн.
Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 грудня 2025 року позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Процент» відсотки за кредитним договором за період з 15 вересня 2024 року по 24 вересня 2025 року у розмірі 26180,00 грн та судовий збір у розмірі 2422,40 грн. Відмовлено у присудженні на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Процент» витрат на професійну правничу допомогу.
Відповідач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на вказане рішення суду. Вважає рішення суду першої інстанції незаконним та необґрунтованим, ухваленим у результаті неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, з невідповідністю висновків суду обставинам справи, та таким, що ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального та порушенням норм процесуального права. В апеляційній скарзі посилається на п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, відповідно до якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Також посилається на ч. 5 ст. 8 Закону України "Про споживче кредитування" щодо того, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.
Позивач подав відзив на апеляційну скаргу в якому вказує, що відповідач в апеляційній скарзі маніпулятивно посилається на практику Верховного Суду (справа № 444/9519/12), стверджуючи що відсотки за кредитом нараховані "поза межами кредитування", однак це спростовується матеріалами справи, оскільки відповідно до умов кредитного договору № 18357 від 04.09.2024 відповідач отримав кредит строком на 730 днів (до 04.09.2026), позивач звернув стягнення виключно на прострочені поточні проценти за користування кредитом за період з 15.09.2024 по 24.09.2025 і нарахування цих процентів здійснено виключно в межах строку кредитування. Також ОСОБА_1 безпідставно посилається на дію воєнного стану та норми Закону України "Про захист прав споживачів". Доводи про те, що він нібито звільнений від сплати заявленої суми на підставі п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України грунтуються на хибному тлумаченні закону. Вказана норма звільняє позичальників від цивільно-правової відповідальності за порушення зобов`язання, а саме: від сплати неустойки (штрафу, пені) та нарахувань за ст. 625 ЦК України (інфляційні втрати та 3% річних). Позивач у цій справі не заявляв вимог про стягнення неустойки, пені чи сум за ст. 625 ЦК України. Сума 26180,00 грн - це виключно проценти за правомірне користування кредитом (ст. 1048 ЦК України) і чинне законодавство не передбачає звільнення позичальника від обов`язку сплачувати проценти за користування кредитом в період дії воєнного стану. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції - без змін, стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача 3000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу адвоката у суді апеляційної інстанції.
ОСОБА_2 подав до суду апеляційної інстанції додаткові пояснення в яких посилається на те, що розмір нарахованих процентів значно перевищує суму отриманого ним кредиту.
Справа розглядається в порядку спрощеного позовного (письмового) провадження без повідомлення учасників справи як малозначна. Судом апеляційної інстанції ведення цієї справи, розгляд (формування та зберігання) справи здійснюється в змішаній (паперовій та електронній формі) відповідно до пункту 122 Положення про порядок функціонування окремих підсистем Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженого рішенням Вищої Ради Правосуддя № 1845/0/15-21 від 17 серпня 2021 року, Інструкції з діловодства в місцевих та апеляційних судах України, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України від 20 серпня 2019 року № 814.
За змістом частин четвертої, п`ятої статті 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Апеляційний суд в складі колегії суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дійшов висновку про часткове задоволення апеляційної скарги.
Судом першої інстанції встановлено, що 04 вересня 2024 року між сторонами був укладений кредитний договір №18357, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 7000,00 грн на строк 730 днів та зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1% на день.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ч. 1 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Згідно зі статтею 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина перша статті 530 ЦК України).
Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості (ч. 3 ст. 509 ЦК України).
Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Суд апеляційної інстанції відхиляє доводи апеляційної скарги відповідача ОСОБА_1 про те, що проценти за кредитом нараховані "поза межами кредитування", оскільки це спростовується матеріалами справи, так як відповідно до умов кредитного договору № 18357 від 04.09.2024 відповідач отримав кредит строком на 730 днів (до 04.09.2026), позивач звернув стягнення виключно на прострочені поточні проценти за користування кредитом за період з 15.09.2024 по 24.09.2025 і нарахування цих процентів здійснено виключно в межах строку кредитування. Також ОСОБА_1 безпідставно посилається на дію воєнного стану та норми Закону України "Про захист прав споживачів". Доводи про те, що він нібито звільнений від сплати заявленої суми на підставі п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України грунтуються на хибному тлумаченні закону. Вказана норма звільняє позичальників від цивільно-правової відповідальності за порушення зобов`язання, а саме: від сплати неустойки (штрафу, пені) та нарахувань за ст. 625 ЦК України (інфляційні втрати та 3% річних). Позивач у цій справі не заявляв вимог про стягнення неустойки, пені чи сум за ст. 625 ЦК України. Сума 26180,00 грн - це виключно проценти за правомірне користування кредитом (ст. 1048 ЦК України).
При розгляді справи суд відповідно до вимог статей 10, 12, 13 ЦПК України керується принципом верховенства права та розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі поданих доказів. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для вирішення справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Одним із фундаментальних принципів приватноправових відносин 
є принцип свободи договору. Разом з тим зазначена свобода є обмеженою - 
межі дії цього принципу визначаються критеріями справедливості, 
добросовісності, пропорційності, розумності. що держава, встановлюючи 
законами України засади створення і функціонування грошового та 
кредитного ринків, має підтримувати на засадах 
пропорційності розумний баланс між публічним інтересом ефективного 
перерозподілу грошових накопичень, комерційними інтересами банків 
щодо отримання справедливого прибутку від кредитування і 
охоронюваними законом правами та інтересами споживачів їх 
кредитних послуг. (пп.3.2 п. 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011).
Закріплений законодавцем принцип можливості обмеження свободи договору в силу загальних засад справедливості, добросовісності, розумності може бути застосований і як норма прямої дії, як безпосередній правовий засіб врегулювання прав та обов`язків у правовідносинах.
Враховуючи наведене та вирішуючи питання щодо можливості зменшення судом розміру процентів річних, що підлягають стягненню з боржника апеляційний суд бере до уваги таке.
Нормами частини 3 ст. 509 ЦК України визначено, що зобов`язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Частиною 2 ст. 627 ЦК України передбачено, що у договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.
Виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір процентів за користування кредитом.
ОСОБА_1 отримав від позивача у цій справі в позику 7000,00 грн на строк 730 днів та зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 1% на день. Позивач просить стягнути поточні нараховані проценти за період з 15 вересня 2024 року по 24 вересня 2025 року у розмірі 26180,00 грн. З огляду на очевидну неспівмірність заявленої до стягнення суми, враховуючи, що не є справедливим, коли наслідки невиконання боржником зобов`язання вочевидь більш вигідні для кредитора, ніж належне виконання такого зобов`язання, апеляційний суд вважає справедливим, пропорційним і таким, що відповідатиме обставинам цієї справи, які мають юридичне значення, та наведеним вище критеріям, обмежити розмір процентів за період з 15 вересня 2024 року по 24 вересня 2025 року 7000,00 грн.
За п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення. Відповідно до п. 3 ч. 1, ч. 4 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.
На підставі викладеного рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині визначення суми заборгованості за процентами за кредитним договором №18357 від 04 вересня 2024 року за період з 15 вересня 2024 року по 24 вересня 2025 року та судового збору.
За ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Суд апеляційної інстанції у зв`язку з частковим задоволенням апеляційної скарги відповідача вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 646,78 грн, пропорційно до задоволених вимог. 
Керуючись ст. ст. 259, 268, 367, 368, 369, 371, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд 
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 задовольнити частково. 
Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 грудня 2025 року в цій справі в частині визначення суми заборгованості за процентами за кредитним договором, яка підлягає стягненню, та судового збору змінити.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Процент" (код ЄДРПОУ - 41466388) проценти за кредитним договором №18357 від 04 вересня 2024 року за період з 15 вересня 2024 року по 24 вересня 2025 року у розмірі 7000,00 грн (сім тисяч гривень 00 коійок).
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Процент" (код ЄДРПОУ - 41466388) судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 646,78 грн (шістсот сорок шість гривень 78 копійок). 
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.
Повний текст постанови складено 06 квітня 2026 року.

Головуючий - суддя 

Судді