Справа №461/10233/25 

Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 квітня 2026 року   м. Львів
Галицький районний суд м. Львова у складі:
головуючої - судді Павлюк О. В.,
за участі секретаря судового засідання - Гнаткович В. С.,
представника позивача - Бориславського А. Л.,
розглянувши у судовому засіданні в залі суду у м. Львові заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Бориславського Андрія Любомировича про ухвалення додаткового рішення у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці про зміну постанови у справі про порушення митних правил, -
ВСТАНОВИВ:
Галицький районний суду м. Львова рішенням від 09 квітня 2026 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Львівської митниці про зміну постанови у справі про порушення митних правил задовольнив повністю. У постанові Львівської митниці Державної митної Служби України у справі про порушення митних правил № 1527/UA209000/2025 від 25.11.2025 відносно ОСОБА_1 вирішив змінити захід стягнення, застосований до правопорушника, у межах, передбачених ч. 2 ст. 471 Митного кодексу України, зі штрафу у сумі 256'000,50 гривень на штраф у сумі 180'735,91 гривень. Окрім цього, стягнув зі Львівської митниці Державної митної служби України за рахунок державних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 484,48 грн.
У позовній заяві представник Позивача - адвокат Бориславський А. Л. заявив про свій намір протягом п`яти днів подати докази остаточно понесених витрат на правничу допомогу.
14 квітня 2026 року до суду надійшла заява представника Позивача - адвоката Бориславського А. Л. про стягнення з Львівської митниці за рахунок бюджетних асигнувань на користь Позивача 15'000,00 грн. витрат, понесених на професійну правову допомогу та 4'278,72 грн. витрат на проведення експертизи.
Представник Позивача - адвокат Бориславський А. Л. у судовому засіданні заяву підтримав, просив таку задовольнити.
Представник Відповідача, який був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду заяви, у судове засідання не з`явився. Подав до суду письмові заперечення, у яких зазначив, що представник Позивача до закінчення судових дебатів не зробив заяву про стягнення витрат на правничу допомогу та проведення судової експертизи, а тому заяву Бориславського А.Л. слід залишити без розгляду. Окрім того, зазначив, що сума, яку представник позивача просить відшкодувати як витрати позивача на професійну правничу допомогу не співмірна з ціною позову, з цією категорією спору та з виконаною адвокатом роботою. Вказав, що у позовній заяві містяться загальні обґрунтування та посилання на норми закону без надання аналізу щодо того, як такі норми, на думку Позивача, мають застосовуватись до правовідносин, що склались у даній справі. Тобто, наведена адвокатом Позивача у позовній заяві позиція є універсальною, висновки щодо застосування норм права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин фактично є витягами норм законодавства, на яке посилається Позивач у позовній заяві та може бути використана й в інших справах практично без внесення змін до відповідних процесуальних документів. 
Згідно зі ст. 143 Кодексу адміністративного судочинства, суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Згідно з ч. 3 вказаної статті, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд, за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. У такому випадку суд виносить додаткове рішення у порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу.
Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.
Суд встановив, що між ОСОБА_1 та адвокатом Бориславським А. Л. укладений договір про надання правничої допомоги від 22 жовтня 2025 року № 43/25 (далі - Договір).
Відповідно до п. 4.1 Договору, за надану правничу допомогу клієнт зобов`язується сплатити адвокату гонорар, розмір якого та порядок сплати визначається сторонами окремо та фіксується у додатковій угоді. По завершенню судової справи складається акт виконаних робіт та наданих послуг до цього Договору.
22 жовтня 2025 року між ОСОБА_1 та адвокатом Бориславським А.Л. укладена додаткова угода № 1 до договору про надання правничої допомоги № 43/25, відповідно до умов якої, сторони домовились, що клієнт сплатить на рахунок адвоката гонорар за правничу допомогу адвоката за представництво у Львівській митниці, в судах та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів, судові засідання. Загальна вартість послуг становить 15'000 (п`ятнадцять) тисяч грн.
Відповідно до переліку виконаних робіт та наданих послуг, який міститься у заяві про ухвалення додаткового рішення, адвокат надав такі послуги:
- переклад документів з німецької на українську мову;
- адвокатський запит від 26.11.2025 № 147 у Львівську митницю для отримання сканкопії постанови та висновку експерта у справі (оцінка товарів);
- підготовка та подання позовної заяви до Галицького районного суду м.Львова від 04.12.2025;
- підготовка та подання клопотання про призначення товарознавчої експертизи від 04.12.2025;
- підготовка та подання клопотання про уточнення позовних вимог від 25.03.2026;
- судові засідання у Галицькому районному суді м.Львова 18.12.2025, 09.04.2026.
Із наданої представником Позивача платіжної інструкції № @2PL395282 вбачається, що ОСОБА_1 сплатив 15'000 грн. на рахунок ФОП Бориславський А. Л. на виконання вимог п. 3.1. Договору про надання правничої допомоги № 43/25 від 22.10.2025. При цьому, фактичним платником зазначений ОСОБА_3 .
Відповідно до вимог статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті у порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, необхідно виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статей 27, 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».
Аналогічна правова позиція викладена в додатковій постанові Верховного Суду від 24.01.2019 у справі № 910/15944/17; додатковій постанові Верховного Суду від 06.03.2019 у справі № 922/1163/18, постанові Верховного Суду від 21.03.2019 у справі № 914/359/18.
Як зазначав суд вище вище, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина четверта статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України).
При цьому, згідно з ч. 5 цієї ж статті розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Таким чином, під час вирішення питання про розподіл судових витрат (витрат на професійну правничу допомогу), саме на суд покладений обов`язок з`ясувати реальність (або неминучість) понесених витрат та встановити причинно-наслідковий зв`язок заявлених до відшкодування витрат із необхідністю і реальністю їх здійснення в межах конкретної справи.
У пунктах 29, 30 постанови Верховного Суду від 16.04.2020 у справі № 727/4597/19 зазначено, що при визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). Вказаний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц.
З урахуванням викладеного вище, суд вважає, що представник Позивача довів належними та допустимими доказами факт понесення Позивачем судових витрат на правничу допомогу.
Так, розмір гонорару адвоката визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини, що підтверджується висновком, викладеним у постановах Великої Палати Верховного Суду у справах: № 755/9215/15-ц від 19.02.2020, № 910/12876/19 від 07.07.2021.
У постановах Верховного Суду від 09.04.2019 у справі № 826/2689/15, від 21.01.2021 у справі № 580/3073/20, від 28.04.2021 у справі № 640/3098/20 зазначено, що «чинним процесуальним законодавством не передбачено обов`язку сторони, яка заявляє клопотання про відшкодування витрат на професійну правничу (правову) допомогу, доводити обґрунтованість їх ринкової вартості».
Дослідивши матеріали справи, взявши до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду адвокатом документів, їх значення для спору (справи), а також беручи до уваги те, що Відповідач не спростував співмірність понесених витрат, суд приходить до висновку про те, що заявлений до стягнення розмір витрат на професійну правничу допомогу у сумі 15'000,00 гривень є співмірним зі складністю справи, виконаними адвокатом роботами (наданими послугами; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.
Зокрема, визначаючи розмір витрат, які підлягають стягненню, суд виходить з критеріїв наведених вище, а саме: складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги (участь у судових засіданнях та час, витрачений на обґрунтування позиції сторони і надання консультацій для її погодження), обсягу наданих послуг та виконаних робіт (зміст та обсяг поданих суду документів, обсяг робіт наведених у відповідному акті), а також значення справи для кожної сторони. Суд також враховує кількість, обсяг та зміст документів поданих суду сторонами, тривалість провадження у справі.
Щодо стягнення витрат на проведення судової товарознавчої експертизи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, у тому числі, витрати на професійну правничу допомогу, та витрати пов`язані із залученням експертів та проведенням експертиз.
У частині другій статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.
Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» (Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» (Заява № 72277/01), пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим
Окрім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.
У свою чергу, у частині 5 статті 137 КАС України встановлено, що розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, перекладача чи експерта встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.
Згідно з частинами 6, 7, 8 ст. КАС України, розмір витрат на оплату робіт (послуг) залученого стороною спеціаліста, перекладача чи експерта має бути співмірним із складністю відповідної роботи (послуг), її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт (надання послуг).У разі недотримання вимог щодо співмірності витрат суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на оплату робіт (послуг) спеціаліста, перекладача чи експерта, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат, які підлягають розподілу між сторонами.
Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 18 грудня 2025 року по вказаній справі призначена судова товарознавча експертиза, виконання якої доручено експертам Науково-дослідного експертного криміналістичного центру при ГУМВС України у Львівській області. 
За результатами проведеної судової експертизи до суду надійшов висновок судової товарознавчої експертизи № СЕ-19/114-26/2284-ТВ від 09.03.2026. Також до матеріалів справи долучений рахунок-фактура № 26-116 від 16.02.2026, з якого вбачається, що вартість проведеної експертизи становить 4'278,72 грн.
Зазначений висновок прийнятий судом в якості доказу та, як вбачається з рішення суду від 09.04.2026, такий досліджений разом з іншими доказами.
У частині першій статті 101 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені перед експертом, складений у порядку, визначеному законодавством.
Згідно з частиною 2 статті 101 Кодексу адміністративного судочинства України, предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань.
У приписах частини третьої статті 137 Кодексу адміністративного судочинства України зазначено, що спеціаліст, перекладач, експерт отримують винагороду за виконані роботи (надані послуги), пов`язані із справою, якщо це не входить до їхніх службових обов`язків.
19.02.2026 представник Позивача - адвокат Бориславський А. Л. через систему Електронний Суд надіслав копію квитанції № 9406-6721-0889-5234 від 16.02.2026 про сплату Позивачем на рахунок ЛНЕКЦ ГУ МВС 4'278,72 грн. в якості оплати за проведення експертизи.
У нормах частини дев`ятої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Таким чином, суд зазначає, що склад та розмір судових витрат, зокрема, пов`язаних зі проведенням експертизи, входить до предмета доказування у справі. Розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Розмір витрат на оплату робіт (послуг) залученого стороною експерта має бути співмірним із складністю відповідної роботи (послуг), її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт (надання послуг). Відсутність документального підтвердження судових витрат, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Враховуючи те, що наданими до суду документами витрати, пов`язані зі проведенням експертизи в адміністративній справі, підтверджені, та такі є співмірними зі складністю відповідної виконаної роботи, вказана сума є розумною та не буде надмірним тягарем для Відповідача, а також беручи до уваги те, що Відповідач не заявив клопотання про зменшення витрат на оплату проведення експертизи та не спростував співмірність понесених витрат, у зв`язку з чим суд вважає, що вимогу про стягнення витрат за проведення експертизи слід задовольнити та стягнути з Відповідача на користь Позивача 4'278,72 грн. витрат за проведення експертизи.
Керуючись ст. ст. 242-244, 252 КАС України, суд-
ВИРІШИВ:
1. Заяву представника Позивача - адвоката Бориславського Андрія Любомировича про ухвалення додаткового рішення у справі № 461/10233/25 - задовольнити.
2. Ухвалити у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці про зміну постанови у справі про порушення митних правил, додаткове судове рішення щодо вирішення питання про судові витрати.
3. Стягнути з Львівської митниці на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15'000,00 грн (п`ятнадцять тисяч гривень) та 5'348,40 грн (п`ять тисяч триста сорок вісім гривень сорок копійок) витрат за проведення судової товарознавчої експертизи.
Додаткове судове рішення може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 );
представник позивача - Бориславський Андрій Любомирович (адреса: 79005, м. Львів, пр. Шевченка, буд. 15, оф. 2б);
відповідач ? Львівська митниця (місцезнаходження: 79000, м. Львів, вул. Костюшка, 1; ідентифікаційний номер юридичної особи: 43971343);
представники відповідача - Сліпенко Сергій Володимирович, Лубоцький Богдан Ігорович (адреса: 79000, м. Львів, вул. Костюшка, 1).
Суддя Ольга ПАВЛЮК