Справа № 569/7949/26
1-кп/569/1865/26

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2026 року м.Рівне
Рівненський міський суд Рівненської області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченої ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції),
захисника ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції),
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Рівне кримінальне провадження №22026180000000036 від 30.03.2026 за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Рачин, Дубенського району, Рівненської області, зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, розлученої, раніше несудимої,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України,
В С Т А Н О В И В:
1. Історія провадження
01.04.2026 до Рівненського міського суду Рівненської області надійшли матеріали кримінального провадження №22026180000000036 від 30.03.2026 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України.
Ухвалою суду від 02.04.2026 у даному кримінальному провадженні призначено підготовче судове засідання.
21.04.2026 закінчено підготовче судове засідання, кримінальне провадження призначено до судового розгляду. 
2. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним. Стаття закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений
ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом, у період дії на території України особливого періоду, не пізніше 09.02.2026, перебуваючи у точно невстановленому місці, з метою перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, а саме діяльності військовослужбовців ТЦК та СП, яку останні здійснювали на виконання вимог абзацу 11 п. 9 постанови КМУ № 154 від 23.02.2022 «Про затвердження Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки» та п. 79 абзац 4 постанови КМУ № 1487 від 30.12.2022 «Порядок організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», долучилась до загальнодоступних каналів в месенджері «Telegram» під назвою: « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_3 та « ІНФОРМАЦІЯ_4 » за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_5 де остання була визначена в якості власника, - володіючи та використовуючи обліковий запис в месенджері «Telegram» під назвою «Іра» з Telegram ID: 6218770921, що зареєстрований за стільниковим номером мобільного передплачуваного зв`язку: № НОМЕР_1 . Так, дані спільноти адмініструвалися ОСОБА_4 , та були створені з метою поширення інформаційних повідомлень про місця розташування, переміщення військовослужбовців РТЦК та СП з метою перешкоджання у їхній законній діяльності, яка була спрямована на проведення мобілізаційних заходів у період воєнного стану на території Рівненської області. До протиправної діяльності вказаних спільнот було залучено 3217 учасників (на момент огляду). 
Крім цього, ОСОБА_4 , діючи на виконання вищевказаного злочинного умислу, 03.12.2025, 04.12.2025, 03.01.2026, 21.01.2026, 22.01.2026, 19.02.2026, 24.02.2026, перебуваючи у точно невстановленому на даний час місці, з використанням власного акаунта у месенджері «Telegram» за стільниковим номером мобільного передплачуваного зв`язку: № НОМЕР_1 , діючи з метою перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, а саме діяльності військовослужбовців РТЦК та СП, здійснила публікації в чаті месенджері «Telegram» з назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 » та «Погода Дубно та район chat» шляхом надсилання інформаційних текстових повідомлень про місця здійснення мобілізаційних заходів військовослужбовцями РТЦК та СП на території с. Рачин Дубенського району Рівненської області, внаслідок чого відповідні мобілізаційні заходи у вказані дні не були виконані у повному обсязі. 
Таким чином, ОСОБА_4 визнається судом винною у перешкоджанні законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України.
3. Позиції учасників судового провадження
Обвинувачена ОСОБА_4 вину визнала повністю, підтвердила фактичні обставини вчинення нею кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України, що викладені в обвинувальному акті, просила суд здійснювати розгляд з урахуванням вимог ч. 3 ст. 349 КПК України. Їй роз`яснено та зрозуміло неможливість у подальшому оспорити фактичні обставини в апеляційному порядку.
Під час її допиту в судовому засіданні пояснила, що дійсно долучилася до загальнодоступних каналів в месенджері «Telegram» під назвою: « ІНФОРМАЦІЯ_2 » та «Погода Дубно та район chat», де здійснювала публікації шляхом надсилання інформаційних текстових повідомлень про місця здійснення мобілізаційних заходів військовослужбовцями РТЦК та СП на території с. Рачин Дубенського району Рівненської області. Вказала, що у вчиненому щиро розкаюється, просила суворо не карати.
Захисник ОСОБА_5 звернув увагу суду на позитивні характеристики обвинуваченої, наявність пом`якшуючих обставин, таких як щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, наявність на утриманні неповнолітньої дитини, у зв`язку з чим вважав за можливе призначити покарання в межах санкції ч. 1 ст. 114-1 КК України та звільнити обвинувачену від відбування покарання, на підставі ст. 75 КК України.
Прокурор підтримав обвинувальний акт щодо вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України, просив суд, з урахуванням думки обвинуваченої, здійснювати розгляд, ураховуючи вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України, та обмежитись допитом обвинуваченої, дослідженням даних, що характеризують особу обвинуваченої, відомостей щодо арештів майна та речових доказів. Прокурор не оспорив фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення обвинуваченою, йому зрозуміло неможливість у подальшому оспорити ці фактичні обставини в апеляційному порядку.
4. Мотиви суду
Положенням ч. 3 ст. 349 КПК України визначено, що суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
За приписами ч. 2 ст. 349 КПК України обсяг доказів, які будуть досліджуватися, та порядок їх дослідження визначаються ухвалою суду і в разі необхідності можуть бути змінені.
Обов`язковими передумовами можливості здійснення розгляду провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України є: повне визнання вини обвинуваченим, не заперечення фактичних обставин кримінального провадження, кваліфікації дій, правильне розуміння та усвідомлення змісту обставин кримінального правопорушення, в якому обвинувачується особа, правові наслідки розгляду за спрощеною процедурою, а також відсутність сумнівів у добровільності позиції щодо усвідомлення обвинуваченим цих обставин.
Суд, враховуючи повне визнання вини обвинуваченою за ч. 1 ст. 114-1 КК України, повідомлення нею фактичних обставин вчиненого кримінального правопорушення, які відповідають обставинам, викладеним в обвинувальному акті, заслухавши думки учасників судового провадження, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позицій, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, та ухвалив обмежитись допитом обвинуваченої, дослідженням даних, що характеризують особу обвинуваченої, документів щодо арештів майна та речових доказів.
При цьому, суд виходить з того, що кримінальне правопорушення, вчинене обвинуваченою, не є складним, обвинувачена розуміє суть пред`явленого обвинувачення, розуміє зміст фактичних обставин справи, які не оспорює, усвідомлює неможливість у подальшому оспорити ці фактичні обставини в апеляційному порядку, про що заявила у судовому засіданні. Відтак, у даному випадку у суду відсутні сумніви щодо добровільності й істинності позиції обвинуваченої з цього питання.
Таким чином, відповідно до ст. 22 КПК України, стороною обвинувачення доведено, що ОСОБА_4 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 114-1 КК України, тобто перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період. 
При призначенні покарання суд приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів. Також суд враховує особу обвинуваченої, а саме те, що ОСОБА_4 на обліку у лікаря-психіатра та нарколога не перебуває,  за місцем проживання характеризується позитивно, виховує неповнолітню доньку, раніше не судима.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченої ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.
Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченої ОСОБА_4 , відповідно до ст. 67 КК України, суд визнає вчинення злочину з використання умов воєнного стану.
За таких обставин, суд вважає, що покарання обвинуваченій необхідно призначити в межах санкції ч. 1 ст. 114-1 КК України у виді позбавлення волі.
Враховуючи дані про особу ОСОБА_4 , яка має постійне місце реєстрації та проживання, на обліках у лікарів психіатра і нарколога не перебуває, позитивно характеризується за місцем проживання, самостійно виховує та утримує неповнолітню дитину, усвідомила протиправність своєї злочинної поведінки, а також те, що ОСОБА_4 вказала, що зробила для себе позитивні висновки, має намір виправитись і не вчиняти нових злочинів, суд дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченої без ізоляції від суспільства та вважає за доцільне застосувати вимоги ст. ст. 75, 76 КК України, звільнивши ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням.
На думку суду, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, конкретним його обставинам та наслідкам, буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченої та запобіганню скоєнню нею нових кримінальних правопорушень.
Згідно ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема у випадку не призначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації.
Ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 15.04.2026 накладено арешт на мобільний телефон марки «Redmi», imei1: НОМЕР_2 ; imei2: НОМЕР_3 ; серійний номер: НОМЕР_4 .
Оскільки зазначений арешт на майно накладався з метою збереження речових доказів, враховуючи, що потреби у використанні як доказу вказаної речі немає, отже вказаний арешт належить скасувати.
Згідно з ч. 9 ст. 100 КПК України питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.
Враховуючи положення ст. 100 КПК України, речові докази по кримінальному провадженню: мобільний телефон марки «Redmi», imei1: НОМЕР_2 ; imei2: НОМЕР_3 ; серійний номер: НОМЕР_4 – суд вирішує повернути обвинуваченій ОСОБА_4 . 
Процесуальні витрати в цьому кримінальному провадженні.
Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався і підстав для його обрання суд не вбачає.
На підставі ч. 15 ст. 615 КПК України, в умовах дії воєнного стану, після складання та підписання повного тексту вироку, суд користується своїм правом обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 368, 373, 374, 615 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України, та призначити їй покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк 2 (два) роки. 
На підставі ст. 76 КК України покласти на обвинувачену ОСОБА_4 обов`язки: 
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Строк відбування покарання у виді позбавлення волі із застосуванням звільнення від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України обчислювати з дня проголошення вироку.
Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 15.04.2026 на мобільний телефон марки «Redmi», imei1: НОМЕР_2 ; imei2: НОМЕР_3 ; серійний номер: НОМЕР_4 .
Після набрання вироком законної сили, речові докази: мобільний телефон марки «Redmi», imei1: НОМЕР_2 ; imei2: НОМЕР_3 ; серійний номер: НОМЕР_4 – повернути обвинуваченій ОСОБА_4 .
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Рівненський міський суд Рівненської області до Рівненського апеляційного суду.
Суд на підставі ч. 15 ст. 615 КПК України, після складання та підписання повного тексту вироку обмежився проголошенням його резолютивної частини. Копію повного тексту вироку вручити учасникам судового провадження в день його проголошення.

Суддя Рівненського міського суду        ОСОБА_6