ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
Єдиний унікальний №331/5897/25 Головуючий в 1 інст. Клименко Л.В.
Провадження №33/807/309/26 Доповідач в 2 інст. Рассуждай В.Я.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 лютого 2026 року       місто Запоріжжя
Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника - адвоката Горлова Д.О. (в режимі відео конференції), розглянувши в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Горлова Д.О. на постанову судді Олександрівського районного суду м.Запоріжжя від 11 листопада 2025 року, якою
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Велика Знам`янка Кам?янсько - Дніпровського району Запорізької області, громадянина України, іпн: НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,
визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, стягнуто судовий збір,-

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до оскаржуваної постанови, суддя суду першої інстанції встановив, що 17 вересня 2025 року о 23 годині 44 хвилини, ОСОБА_1 , поблизу буд. 57 по вул. Святого Миколая в м. Запоріжжі, керував електросамокатом «Bolt», перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законодавством порядку у закладі охорони здоров`я, що підтверджується висновком № 6892 від 18.09.2025 року, чим порушив п. 2.9 а Правил дорожнього руху України. Від керування електросамокатом відсторонений шляхом залишення його на місці зупинки, про повторність попереджений.
Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, адвокат Горлов Д.О., діючи в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на положення п.п. 2.9 а, 10.1 ПДР України, правовий висновок сформований Верховним Судом України у постанові від 01 березня 2018 року (справа N?278/3362/15-к провадження N? 51-877км18) зазначив, що наведені приписи нормативно-правових актів свідчать про те, що транспортний засіб, зокрема електросамокат, вважається механічним за умови, що потужність його електродвигуна становить від 3 до 4 кВт, а також всі транспортні засоби з двигуном внутрішнього згорання. 
Вказує, що з матеріалів адміністративної справи вбачається, що ОСОБА_2 керував самокатом BOLT. Однак, належних та допустимих доказів на підтвердження того факту, що даний самокат за своїми технічними показниками належить до категорії механічного, до матеріалів адміністративної справи не додано. Натомість в протоколі зазначений колісний транспортний засіб, що приводиться в рух відштовхуванням ногою від землі.
Разом із цим, згідно протоколу та додатків до нього, інформації, яка б підтверджувала відношення «самокату BOLT» до механічного транспортного засобу, електричного колісного транспортного засобу чи до легкого персонального електричного транспортного засобу, не виявлено та не міститься, а тому суд першої інстанції помилково відніс електросамокат до механічних транспортних засобів.
Наголошує на порушенні співробітниками поліції вимог ч. 3 ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію», оскільки останні безпідставно зупинили ОСОБА_1 . Однак, суд не надав оцінки даним фактам. При цьому ОСОБА_1 в цей момент переходив проїжджу частину дороги та поруч котив самокат.
Звертає увагу, що норми чинного законодавство України не передбачають окремої категорії водійських прав для засобів пересування, таких як електросамокати чи інші засоби легкого персонального електротранспорту, а отже, керування електросамокатом здійснюється без вимоги наявності посвідчення водія, і особа, що керує таким засобом, не набуває статусу водія в повному юридичному розумінні цього поняття, яке має визначальне значення для застосування стягнення у вигляді позбавлення права керування, передбаченого статтею 130 КУпАП. Отже, ОСОБА_1 має нести відповідальність як «інша особа», тобто у вигляді накладення штрафу без стягнення у вигляді позбавлення права керування.
Просить змінити постанову судді Олександрівського районного суду м.Запоріжжя від 11 листопада 2025 року в частинні позбавлення ОСОБА_1 права керування транспортними засобами строком на 1 рік та застосувати до останнього адміністративне стягнення, як до іншої особи у вигляді накладення штрафу в розмірі 17000 гривень.
Під час апеляційного перегляду справи адвокат Горлов Д.О. підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити. Зазначив, що на офіційному сайті «Болт» вказано, що самокат є легким, персональним, електричним транспортом, отже не є механічним транспортним засобом. Вважає, що ОСОБА_1 має нести відповідальність як «інша особа» відповідно до змін, внесених до КУпАП, тобто у вигляді накладення штрафу без стягнення у вигляді позбавлення права керування.
ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши учасників судового засідання, встановивши відсутність порушення норм процесуального та матеріального права, суддя апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні в справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
Вищевказані вимоги закону судом виконані в повному обсязі.
Висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.
Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення за обставин, відображених у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №457186 від 18 вересня 2025 року підтверджується:
- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів. Відповідно до якого ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду за допомогою приладу Алкотест «Драгер 6820» на місці зупинки (а.с. 3);
- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 17 вересня 2025 року, в якому зазначені виявлені у  ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. (а.с. 4);
- висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 6892 від 18 вересня 2025 року (а.с.5);
- відеозаписом події (а.с. 9).
Зазначені докази відповідають критеріям належності та допустимості, та у своїй сукупності достатні для підтвердження висновків суду першої інстанції про доведеність винуватості  ОСОБА_1 у порушенні ним вимог п.2.9а ПДР України, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Так, процедура виявлення у водія транспортного засобу стану сп`яніння передбачена Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 р. за №1452/735.
Згідно п. 2 розділу І цієї Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Відповідно до пункту 3 розділу І Інструкції, ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота;  порушення координації рухів;  порушення мови;  виражене тремтіння пальців рук;  різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя;  поведінка, що не відповідає обстановці.
Пунктом 6 розділу І встановлено, що огляд на стан сп`яніння проводиться:  поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі – спеціальні технічні засоби);  лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря – фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
Проведення огляду на стан сп`яніння у медичному закладі передбачено у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським (п.7 розділу І).
Працівниками поліції вказані вимоги закону дотримані. 
Так відеозаписом зафіксовано рух електросамокату БОЛТ по проїзній частині дороги під керування ОСОБА_1 , його зупинку працівниками патрульної поліції. У водія наявні очевидні візуальні ознаки сп`яніння. Підтвердження водієм факту вживання ним алкогольних напоїв. Слідує перевірка документів ОСОБА_1 . Повідомлення останньому про виявлення у нього ознак алкогольного сп`яніння та пропозиція пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу. Згода ОСОБА_1 пройти запропонований огляд. Після роз`яснення працівником поліції, що водій також має право пройти відповідний огляд в закладі охорони здоров`я, ОСОБА_1 виявив бажання пройти медичний огляд у лікаря нарколога. 
За наслідками огляду  ОСОБА_1 в медичному закладі встановлено, що він перебував в стані алкогольного сп`яніння. Наведене підтверджується висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №6892 від 18 вересня 2025 року.
Суддя апеляційного суду констатує, що огляд проведено з дотриманням ст. 266 КУпАП, зокрема лікарем КНП «Обласний клінічний заклад з надання психоневрологічної допомоги та соціально значущих хвороб» ЗОР, тобто у закладі, якому надано право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, затвердженого управлінням охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій.
Доводи апелянта про не віднесення електросамокату, яким керував  ОСОБА_1 до механічних транспортних засобів не ґрунтуються на відповідній правовій основі.
Так, відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» №14 від 23.12.2005 р., зі змінами, при розгляді адміністративних справ, зокрема, за ст. 130 КУпАП, суди мають враховувати положення правових норм, у яких визначено поняття «транспортні засоби», зокрема, ст. 121 КУпАП, п.1.10 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 №13-06.
За положеннями ст. 121 КУпАП під транспортними засобами у ст.ст. 121-126, 127-1 - 128-1, ч.1 і 2 ст. 129, ст.ст. 132-1, 133-1, 133-2, 139 і 140 слід розуміти всі види автомобілів, трактори та інші самохідні машини, трамваї і тролейбуси, а також мотоцикли та інші транспортні засоби.
Пункт 1.10 ПДР України передбачає, що транспортний засіб пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів.
Вказаний термін охоплює всі види транспортних засобів, які можуть рухатися дорогами загального користування. В свою чергу, механічний транспортний засіб - транспортний засіб, що приводиться в рух з допомогою двигуна. Цей термін поширюється на трактори, самохідні машини і механізми, а також тролейбуси та транспортні засоби з електродвигуном потужністю понад 3 кВт.
Аналіз наведених термінів свідчить про те, що поняття «транспортний засіб» та «механічний транспортний засіб» можна трактувати так: в широкому - транспортний засіб, в тому числі і електросамокат, і в вузькому механічний транспортний засіб.
Слід зазначити, що 23 березня 2023 р. набрав чинності Закон України «Про деякі питання використання транспортних засобів, оснащених електричними двигунами, та внесення змін до деяких законів України щодо подолання паливної залежності і розвитку електрозарядної інфраструктури та електричних транспортних засобів», яким визначено, що легкий персональний електричний транспортний засіб колісний транспортний засіб, який оснащений та приводиться в рух виключно електричними тяговими двигунами (одним чи декількома) із потужністю у діапазоні до 1000 Вт, системою акумулювання електричної енергії (акумуляторною батареєю), яка здатна заряджатися шляхом підключення до зовнішнього джерела електричної енергії, з одним, двома, трьома або чотирма колесами, який має максимальну конструктивну швидкість у діапазоні до 25 кілометрів на годину.
Вказаним законом внесені зміни до Закону України "Про автомобільний транспорт", зокрема, визначено, що:
- електричний колісний транспортний засіб - дво- і більше колісний транспортний засіб, оснащений виключно електричними тяговими двигунами (одним чи декількома) та системою акумулювання електричної енергії (акумуляторною батареєю), яка має технічні можливості заряджатися від зовнішнього джерела електричної енергії;
- легкий персональний електричний транспортний засіб - колісний транспортний засіб, який оснащений та приводиться в рух виключно електричними тяговими двигунами (одним чи декількома) із потужністю у діапазоні до 1000 Вт, системою акумулювання електричної енергії (акумуляторною батареєю), яка здатна заряджатися шляхом підключення до зовнішнього джерела електричної енергії, з одним, двома, трьома або чотирма колесами, який має максимальну конструктивну швидкість у діапазоні до 25 кілометрів на годину.
З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається керування ОСОБА_1 транспортним засобом компанії «БОЛТ».
Згідно офіційного сайту компанії БОЛТ вбачається, що компанія використовує самокати максимальна швидкість яких досягає 20-25 км/ч, має два колеса та розрахований на одну людину вагою до 100 кг.
Відтак, електросамокат, яким керував ОСОБА_1 по проїзній частині дороги в день події, є легким персональним електричним транспортним засобом, який відноситься до категорії транспортних засобів.
В цьому контексті суддя апеляційного суду також приймає до уваги правовий висновок, викладений у постанові ККС ВС від 15 березня 2023 р. у справі №127/5920/22 (провадження №61-10553св22), за яким використання електросамоката чи іншого подібного засобу (моноколеса, сегвея тощо) для переміщення особи як учасника дорожнього руху є джерелом підвищеної небезпеки в розумінні ст. 1187 ЦК України, якщо в конкретному випадку такий засіб приводився в рух за допомогою встановленого на ньому електричного двигуна; для кваліфікації діяльності, пов`язаної з таким використанням електричного самоката, характеристика електросамоката як механічного транспортного засобу з урахуванням потужності електродвигуна, встановленого на ньому, значення не має.
Суб`єктом правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, зокрема є особа, яка керує, транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Слід відзначити, що вказана норма закону передбачає відповідальність осіб, які керують всіма транспортними засобами, а не лише механічними транспортними засобами та не розділяє транспортні засоби на механічні, електричні чи будь-які інші.
За таких обставин, доводи апелянта, що електросамокат не є транспортним засобом не знайшли свого підтвердження в суді апеляційної інстанції.
Доводи сторони захисту щодо безпідставної зупинки транспортного засобу працівниками патрульної поліції не знайшли свого підтвердження, оскільки з огляду на правовий аналіз норм ПДР України, не згода водія із причинами зупинки, або його необізнаність про це, не позбавляє його обов`язку на вимогу працівників поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, такий обов`язок прямо передбачений п.2.5 ПДР та не впливає на причину зупинки.
Таким чином, висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими, повністю відповідають фактичним обставинам справи, а суддя прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_1  у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП справа переглянута в межах апеляційної скарги.
Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.
На підставі зазначеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду,-
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Горлова Дениса Олександровича, подану в
інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.
Постанову судді Олександрівського районного суду м. Запоріжжя від 11 листопада 2025 року, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького 
апеляційного суду     В.Я. Рассуждай
Дата документу  Справа № 331/5897/25